ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

11 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 744/490/20
Головуючий у першій інстанції – Смага С. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/980/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.

сторони: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів”  
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області у складі судді Смаги С.В. від 22 червня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Семенівка, дата складання повного тексту рішення 26 червня 2020 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
                       
                            В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року в розмірі 14 856 грн. 87 коп., з яких: 5 537 грн. 37 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,98 коп. - сума заборгованості за відсотками, 6 007 грн. 24 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами, 3 311 грн. 28 коп. - сума заборгованості за пенею. Також позивач просив відшкодувати за рахунок відповідача понесені по справі судові витрати. Вимоги заявленого позову Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” обґрунтовувало тим, що 04.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” із заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” та із заявою №1821035802 від 04.02.2016 року на отримання кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, підписанням якої підтвердила згоду, що заява разом із умовами отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, складають кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” та ОСОБА_1 , як позичальником. Також позивач отримала примірник кредитного договору та погодилась отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”. Позивач вказував, що відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” і Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” було укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” за плату, а позивач приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” і боржниками, в тому числі, і до відповідача ОСОБА_1 . За даних обставин, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року в розмірі 14 856 грн. 87 коп., з яких: 5 537 грн. 37 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,98 коп. - сума заборгованості за відсотками, 6 007 грн. 24 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами, 3 311 грн. 28 коп. - сума заборгованості за пенею. 

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” просить скасувати рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого   позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим судом без повного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і за даних обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” зазначають, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 . Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” дотрималось вимог, передбачених ч.2 статті 11 Закону України ”Про захист прав споживачів” щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені. ОСОБА_1 було видано кредитні кошти в сумі 6 645 грн., при цьому в заяві від 04.02.2016 року №1821035802 на отримання кредиту сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається також із щомісячних процентів у розмірі 3,99% від суми кредиту, річних процентів - 0,01% від суми боргу за договором та 0,3% щоденної пені. Доводи апеляційної скарги стверджують, що кредитний договір №1821035802 від 04.02.2016 року містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того, містить всі істотні умови, передбачені законодавством України. Відповідач була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі. Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” вказує, що зазначений кредитний договір №1821035802 від 04.02.2016 року підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Доводи апеляційної скарги звертають увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив: ”Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року складає 14 857,87 грн., з яких 5 537,37 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 007,24 грн. - сума заборгованості за  щомісячними  процентами  (плата  за  управління  кредитом); 3 311,28 грн. - сума заборгованості за пенею, яку суд вважає обґрунтованою і доведеною обсягом наданих доказів”. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” також зазначають, що відповідно до графіка платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, банком та позичальником передбачено щомісячне погашення кредиту, починаючи з 04.02.2016 року по 04.02.2019 року включно. При цьому, погашення кредиту повинно здійснюватись частинами до 4,5 або 6 числа (включно) кожного місяця. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Доводи апеляційної скарги стверджують, що за даних обставин, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строків позовної давності не відповідає обставинам справи, оскільки позовна заява подана в травні 2020 року, а відповідно, платежі, за якими не закінчився строк позовної давності, перебувають в період з травня 2017 року по травень 2020 року. Тобто, згідно доводів апеляційної скарги, як мінімум, підлягають задоволенню 22 платежі за 22 останні місяці, відповідно до графіку платежів за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” (редакція від 30.03.2015 року): ’’До вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років’’. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, строк позовної давності починає відраховуватись з моменту відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, при цьому, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року має часові рамки з 30.07.2018 року по 30.07.2021 року. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при розгляді даної справи суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги подану позивачем відповідь на відзив на позовну заяву, яка спростовує заперечення відповідача проти вимог заявленого до неї позову.                
Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.   
Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.143,144), сторони отримали копії ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
  
В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 04.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”  із заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, яка підписана відповідачем (а.с.5), а також із заявою №1821035802 від 04.02.2016 року на отримання кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” (а.с.6). Підписанням даної заяви відповідач підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” складають кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” та ОСОБА_1 , як позичальником, а також отримала примірник кредитного договору та погодилась отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua Умови отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” (а.с.14-15). Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, Умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту, становлять кредитний договір. Зі змісту довідки Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” від 31.10.2018 року, вих. №2696043-SG (а.с.16-17), вбачається, що ОСОБА_1 дійсно оформила кредит у Товаристві з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, кредитний договір №1821035802 від 04.02.2016 року на загальну суму 6 645 грн.; право кредитодавця по даному договору передано іншій компанії. Як вбачається з даної довідки , за період з 03.03.2016 року по 14.11.2016 року, включно, від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова  компанія  ”Центр  фінансових  рішень” надійшли кошти в сумі 3 010 грн., із призначенням платежу: ”За погашення зобов`язань згідно кредитного договору №1821035802 від 04.02.2016 року”. 
30.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” і Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів”  було  укладено  договір  відступлення  прав  вимоги  №20180730 (а.с.21-23), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” за плату права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року (а.с.24), а також відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ ’’ФК’’ЦФР’’ до договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року (а.с.67-70), Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія    ”Європейська   агенція   з   повернення   боргів”   набуло   права грошової  вимоги  до  відповідача  ОСОБА_1   у  сумі  заборгованості 14 856 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 87 коп. - заборгованість за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року, яка складається з: 5 537 грн. 37 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 007 грн. 24 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 3 311 грн. 28 коп. - сума заборгованості за пенею. 
Згідно п.1.1. договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” (кредитор) і Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” (новий кредитор), кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). 
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.19), ТОВ ’’Фінансова компанія ’’Центр фінансових рішень’’ 07.08.2018 року, за вих. №002763742 було направлено на адресу ОСОБА_1 , за місцем її реєстрації, повідомлення про відступлення права вимоги, в якому було зазначено про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 14 856 грн. 87 коп. на рахунок нового кредитора - ТОВ ’’Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів”.
ТОВ ’’Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” 07.08.2018 року за вих. №002763742-1 було направлено на адресу ОСОБА_1 , за місцем її реєстрації, повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року та включення персональних даних ОСОБА_1 до бази персональних даних (а.с.20). У вказаному повідомленні містилась вимога щодо сплати суми заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 14 856 грн. 87 коп. за вказаними у повідомленні реквізитами. 
Судом встановлено, що після відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” позивачу права грошової вимоги, відповідачем ОСОБА_1 не сплачувались грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року, оскільки останній платіж за кредитним договором нею було здійснено у листопаді 2016 року (а.с.16).    

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказує, що матеріали справи не містять в собі відповідних доказів направлення їй повідомлення про перехід права вимоги від ТОВ ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” до ТОВ ’’Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів”, і за даних обставин, позивачем не доведено права вимоги до відповідача за договором факторингу.
Приймаючи до уваги вищезазначені фактичні обставини справи, норми права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані твердження відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву не можуть бути підставами для відмови у задоволенні вимог заявленого позову. Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15. А саме, ’’боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним’’. З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснила останній платіж за укладеним кредитним договором у листопаді 2016 року (а.с.16), і після вказаної дати сплата платежів за кредитним договором ОСОБА_1 не здійснювалась ні на рахунок ТОВ ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень”, ні на рахунок ТОВ ’’Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів”, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. При цьому, необхідно зазначити, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.                      

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції визнав обґрунтованим і доведеним обсягом наданих доказів розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1821035802 від 04.02.2016 року, який становить суму 14 856 грн. 87 коп., з яких: 5 537 грн. 37 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 007 грн. 24 коп. - сума заборгованості  за  щомісячними  процентами; 3 311 грн. 28 коп. - сума заборгованості за пенею. Проте, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 22.06.2020 року дійшов висновку, що у задоволенні вимог заявленого позову необхідно відмовити повністю, застосувавши до позовних вимог строк позовної давності. При цьому, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачем ОСОБА_1 здійснено останню сплату грошових коштів за кредитними зобов`язаннями 17.11.2016 року за період з 05.11.2016 року до 04.12.2016 року, а період наступного платежу був встановлений з 05.12.2016 року до 04.01.2017 року (граничний термін повернення кредиту та сплати процентів - 04.01.2017 року), строк позовної давності закінчився 04.01.2020 року, а позивач звернувся до суду 08.05.2020 року, направивши позовну заяву поштою (згідно відомостей копії експрес-накладної на пакеті оператора доставки, що знаходиться на а.с.34), тобто з пропуском строку позовної давності. 

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” зазначають, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 . Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” дотрималось вимог, передбачених ч.2 статті 11 Закону України ”Про захист прав споживачів” щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені. ОСОБА_1 було видано кредитні кошти в сумі 6 645 грн., при цьому в заяві від 04.02.2016 року №1821035802 на отримання кредиту сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається також із щомісячних процентів у розмірі 3,99% від суми кредиту, річних процентів - 0,01% від суми боргу за договором та 0,3% щоденної пені. Доводи апеляційної скарги стверджують, що кредитний договір №1821035802 від 04.02.2016 року містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того, містить всі істотні умови, передбачені законодавством України. Відповідач була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі. Товариство з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” вказує, що зазначений кредитний договір №1821035802 від 04.02.2016 року підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Доводи апеляційної скарги звертають увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив: ”Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року складає 14 857,87 грн., з яких 5 537,37 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,98 грн. - сума заборгованості   за   відсотками;   6 007,24   грн.   -  сума  заборгованості  за щомісячними   процентами   (плата   за   управління   кредитом);  3 311,28 грн. - сума заборгованості за пенею, яку суд вважає обґрунтованою і доведеною обсягом наданих доказів”. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” також зазначають, що відповідно до графіка платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, банком та позичальником передбачено щомісячне погашення кредиту, починаючи з 04.02.2016 року по 04.02.2019 року включно. При цьому, погашення кредиту повинно здійснюватись частинами до 4,5 або 6 числа (включно) кожного місяця. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Доводи апеляційної скарги стверджують, що за даних обставин, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строків позовної давності не відповідає обставинам справи, оскільки позовна заява подана в травні 2020 року, а відповідно, платежі, за якими не закінчився строк позовної давності, перебувають в період з травня 2017 року по травень 2020 року. Тобто, згідно доводів апеляційної скарги, як мінімум, підлягають задоволенню 22 платежі за 22 останні місяці, відповідно до графіку платежів за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” (редакція від 30.03.2015 року): ’’До вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років’’. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, строк позовної давності починає відраховуватись з моменту відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, при цьому, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року має часові рамки з 30.07.2018 року по 30.07.2021 року. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при розгляді даної справи суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги подану позивачем відповідь на відзив на позовну заяву, яка спростовує заперечення відповідача проти вимог заявленого до неї позову.
                
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.         
     
Згідно ч.1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших  актів  цивільного  законодавства,  а  за  відсутності  таких  умов  та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч.1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 

У відповідності до ч.3 статті 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 статті 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається із підписаної відповідачем ОСОБА_1 заяви № 1821035802 від 04.02.2016 року на отримання кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Центр фінансових рішень” (а.с.6), кредит відповідачу було надано 04.02.2016 року на строк 36 місяців. Згідно графіку платежів за укладеним кредитним договором (а.с.7), граничним терміном останнього платежу за даним кредитним договором є 04.02.2019 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України.  

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 статті 261 ЦК України).  

Згідно матеріалів справи (а.с.78), відповідач ОСОБА_1 у поданій 22.06.2020 року суду першої інстанції заяві просить застосувати строк позовної давності, що, як вказує відповідач у даній заяві, є підставою для відмови у позові.     

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки кредитний договір №1821035802 від 04.02.2016 року встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами, та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу, і обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Не внесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. 
Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.

Необхідно зазначити, що оскільки позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом 08.05.2020 року, направивши позовну заяву поштою (згідно відомостей копії експрес-накладної на пакеті оператора доставки, що знаходиться на а.с.34), у межах позовної давності підлягають стягненню щомісячні платежі, не внесені до моменту звернення кредитора до суду, термін сплати яких настав в період з 08.05.2017 року по 04.02.2019 року, включно. 

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було видано кредитні кошти в сумі 6 645 грн., при цьому в заяві від 04.02.2016 року №1821035802 на отримання кредиту (а.с.6), сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається також із щомісячних процентів у розмірі 3,99% від суми кредиту, річних процентів - 0,01% від суми боргу за договором та 0,3% щоденної пені, від загальної суми прострочення.
Оскільки пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 311 грн. 28 коп. - суми заборгованості за пенею задоволенню не підлягають, з підстав пропуску строку позовної давності. 

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” відносно того, що по даній справі строк позовної давності має обчислюватись з моменту відступлення права вимоги, а саме, після підписання договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не узгоджуються із вищезазначеними приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. А саме, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року, яка утворилася через несплату відповідачем 21 щомісячного платежу за хронологічний період з 06.06.2017 року по 04.02.2019 року в сумі 9 444 (дев`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 85 коп., з яких: 3 876 грн. 45 коп. - сума заборгованості за  основною  сумою  боргу,  0,46 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5 567 грн. 94 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (а.с.7). У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -  необхідно відмовити.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій 3 340 (три тисячі триста сорок) грн. 60 коп. Розрахунок наступний: 5 255 грн. - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (а.с.1) та апеляційної скарги (а.с.95,138) х 63,57% (задоволено апеляційним судом вимоги заявленого позову та вимоги апеляційної скарги) = 3 340 грн. 60 коп.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” задовольнити частково. При цьому, рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22.06.2020 року скасувати, та прийняти постанову по суті вимог заявленого позову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. А саме, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року в сумі 9 444 (дев`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 85 коп., з яких: 3 876 грн. 45 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,46 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5 567 грн. 94 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами. У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - необхідно відмовити. Також на підставі статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” 3 340 (три тисячі триста сорок) грн. 60 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями: 141, 367, 369, 374, п.3, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                                           
                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2020 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №1821035802 від 04.02.2016 року в сумі 9 444 (дев`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 85 коп., з яких: 3 876 грн. 45 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,46 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5 567 грн. 94 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Фінансова компанія ”Європейська агенція з повернення боргів” 3 340 (три тисячі триста сорок) грн. 60 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 11.12.2020 року.

Головуючий:                                                 Судді: