ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року	Львів	Справа № 500/1214/20 пров. № А/857/11134/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді –                    Макарика В.Я.

суддів –                                            Матковської З.М., Улицького В.З., 

за участю секретаря судового засідання – Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 30 липня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Підлісна І.М., м. Тернопіль) у справі № 500/1214/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

                                                   В С Т А Н О В И В:          

25 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.02.2020 № 0000623200 ГУ ДПС у Тернопільській області .
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 30 липня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 17.01.2020 року за вхідним номером 599/10 до Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов лист від Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, відповідно до якого працівниками Збаразького відділення поліції виявлено факт роздрібної торгівлі дизельним пальним без відповідних дозвільно-ліцензійних документів ФОП ОСОБА_1 .
Так, 03.02.2020 року за вхідним номером 1077/10 до Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов лист від Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, до якого долучено світлокопії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що враховувались при винесені оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.09.2019 року складеного на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.09.2019 р о 12:30 год. по вул. Січових Стрільців, м Збараж із автомобіля марки «Mersedes» номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний як заправляюча станція. ОСОБА_1 здійснив продаж дизпалива за ціною (24 грн. за 1л.) ОСОБА_2 без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
ОСОБА_2 надано 18.09.2019 року пояснення, у яких останній зазначає, що 19.09.2019 року близько 13:30 години будучи в м. Збаражі по вул. Січових Стрільців підійшов до автомобіля жовтого кольору марки «Мерседес», який належить ОСОБА_1 для того щоб придбати у нього дизельне паливо. ОСОБА_1 сказав, що дизельне паливо у нього за ціною 24 грн. за один літр. ОСОБА_2 погодився і ОСОБА_1 налив у останньому в бочки вісім літр дизельного палива. Також, ОСОБА_2 зазначає, що про те, що ОСОБА_1 торгує дизельним паливом із автомобіля йому було відомо, оскільки неодноразово його бачив.
ОСОБА_1 також надано працівникам правоохоронних органів пояснення, у яких зазначає, що він є приватним підприємцем і здійснює роздрібну торгівлю паливно-мастильними матеріалами із автомобіля марки «Mercedes» з номерним знаком НОМЕР_1 . Вказане пальне він купує на нафтобазі в м. Тернопіль за ціною 23 грн. та продаж здійснює по ціні 24 грн. Так, 18.09.2019 о 12:30 до нього підійшов ОСОБА_2 та попросив продати йому дизпаливо 8 літрів за ціною 24 грн. Після цього ОСОБА_1 взяв каністру білого кольору та влив йому 8 літрів дизпалива, а за це ОСОБА_2 сплатив 200 грн.
На підставі матеріалів наданих Збаразьким відділенням поліції Підволочиського відділу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області прийнято рішення від 05.02.2020 року №0000623200 про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 250 000,00 грн. за продаж пально-мастильних матеріалів без наявності ліцензії з посиланням на абз. 9 ч. 2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. № 790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок), ч. 2 якого зазначає, що Фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.
Відповідно до ч. 3 Порядку до суб`єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.
Згідно ч.20 ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” (далі Закон №481) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідальність за вчинене порушення передбачена абз.9 ч.2 ст.17 Закону №481, а саме, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії в розмірі 250000 гривень.
Згідно ч.5 Поряду, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
•          акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
•          результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
•          матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Від так, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали адміністративного провадження можуть слугувати підставою для прийняття рішення про застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій, визначених ч. 2 ст. 17 Закону №491/95-ВР.
Позивач помилково вважає, що на підставі матеріалів правоохоронних органів виносять виключно рішення про застосування фінансових санкцій, а податкові повідомлення-рішення форми “С” лише на підставі акта перевірки, проте, у зв`язку з виникненням у судовій практиці питань, пов`язаних з оскарженням рішень про застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також питань, пов`язаних зі стягненням відповідних сум Вищим адміністративним судом України видано Інформаційний лист від 28.03.2014 року №375/11/14-14, на що судом першої інстанції було звернуто увагу.
У зазначеному листі зазначено, що приписи статті 17 Закону не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.
У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Наведена норма в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.
Визначений аналізованою законодавчою нормою обов`язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій. Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.
Обов`язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.
Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.
Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.
Тому, прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України.
Приписи статті 17 Закону у розглядуваному контексті можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України. Тому форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.
Зазначене стосується також і норм зазначеного раніше Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”. Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена цим підзаконним нормативно-правовим актом, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу.
Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов`язання.
Пунктом 2 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015 року передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: "С" - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів” №2628-VIII від 22.05.2019 внесено зміни до Закону України “про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним з 1 липня 2019 року.
Суд апеляційної інстанції врахувавши зазначене вище, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені в Інформаційному листі від 28.03.2014 №375/11/14-1 роз`яснення необхідно застосовувати комплексно до Закону України №481/95-ВР, а не окремих об`єктів його регулювання.
Аналогічна позиція викладена у Листі Державної податкової служби України від 3131/7/99-00-02-02-07 від 25.02.2020 року.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 30 липня 2020 року у справі № 500/1214/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 07 грудня 2020 року.