ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2020 р. 	Справа № 520/12880/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 520/12880/19
за позовом         Головного управління ДПС у Харківській області     
до          ОСОБА_1                
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Харківській області (далі по тексту також - позивач, ГУ ДПС у Харківській області) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі також по тексту – відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить суд стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 282 483,43 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до облікових даних контролюючого органу ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом в загальному розмірі 282 483,43 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. У зв`язку з тим, що вказана податкова заборгованість погашена не була, дану суму боргу позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 520/12880/19 адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено.
Стягнуто до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 282 483 (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 43 коп.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що 21.07.2020 року Харківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 520/9239/2020 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, заборгованість за якими стала підставою для звернення суб`єкта владних повноважень з даним позовом до суду. Крім того, вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено та направлено позивачем з порушенням, встановлених законодавством строків. Зазначає, що податкові повідомлення-рішення ухвалено на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке порушує принцип стабільності. 
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до моменту набрання законної сили рішенням по справі № 520/9239/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень
Колегія суддів зауважує, що зазначене рішення набрало законної сили 29.10.2020 року, тому відсутні правові підстави, визначені п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України, для зупинення провадження у справі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідач перебуває на податковому обліку в Київському управлінні Головного управління ДПС у Харківській області.
          Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності ОСОБА_1 на праві власності перебувають об`єкти нерухомості, зокрема, нежитлова будівля загальною площею 3937,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
          На підставі інформації з державного реєстру контролюючим органом проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015-2017, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 .
          На підставі вказаного, Головним управлінням ДФС в Харківській області 14.11.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення: №0005323-5606-2035 на суму 126003,20 грн., №0005323/2016-5606-2035 на суму 108520,26 грн., №0005323/2015-5606-2035 на суму 47959,97 грн..
          ГУ ДФС у Харківській області відповідачу надсилались податкові повідомлення-рішення від 14.11.2018 року, однак поштове відправлення було повернуто на адресу позивача 05.02.2019, як не вручене з відміткою поштового відділення “за закінченням терміну зберігання” (а.с.35-37).
Вважаючи, що підлягає стягненню до бюджету України з ОСОБА_1 сума податкового боргу в загальному розмірі 282 483,43 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необхідності сплати позивачем утвореного податкового боргу в розмірі 282 483,43 грн., який є законним та обґрунтованим.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
          Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
Згідно з п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.п. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
          При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
          Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу, який є предметом перегляду у даній справи, складається із заборгованості, яка виникла за податковими повідомленнями-рішеннями №0005323-5606-2035 на суму 126003,20 грн., №0005323/2016-5606-2035 на суму 108520,26 грн., №0005323/2015-5606-2035 на суму 47959,97 грн..
А також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем оскаржено податкові повідомлення-рішення №0005323-5606-2035 на суму 126003,20 грн., №0005323/2016-5606-2035 на суму 108520,26 грн., №0005323/2015-5606-2035 на суму 47959,97 грн. до Харківського окружного адміністративного суду.
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі № 520/9239/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 43143704) про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково.
Скасовано податкове повідомлення-рішення № 0005323/2015-5606-2035 від 14.11.2018, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власникам об`єкту за податковий період 2015 рік у сумі 47959,97 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі № 520/9239/2020 набрало законної сили 29.10.2020 року, що підтверджується матеріалами справи, а відтак сума податкового боргу відповідача, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень №0005323-5606-2035, №0005323/2016-5606-2035, у загальному розмірі 234523,46 грн. є узгодженою.
Відповідно до підпункту 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України). За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України, зокрема, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу.
Згідно з п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на сум; податкового боргу або його частини.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що податковий орган правомірно звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 234523,46 грн., а відповідачем не надано доказів на спростування наявності такої заборгованості.
Оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/9239/2020 скасовано податкове повідомлення-рішення № 0005323/2015-5606-2035 від 14.11.2018, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власникам об`єкту за податковий період 2015 рік у сумі 47959,97 грн., стягненню підлягає сума в розмірі 234523,46 грн.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих позивачем грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 22.08.2018 у справі № 820/1878/16, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в розмірі 47959,97 грн. з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.
В іншій частині рішення доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.  229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 520/12880/19 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в розмірі 47959 (сорок сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривні 97 коп. . 
Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Харківській області про стягнення до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 47959 (сорок сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривні 97 коп. відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 520/12880/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова