ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6458/20 Справа № 204/3503/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря – Мазур Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства “Центр реєстрації та надання послуг” Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, Комунального підприємства “Центр реєстрації та надання послуг” Нивотрудівської сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “А-Фактор Плюс”, третя особа Міністерство юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, скасування запису про право власності та витребування майна
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію права власності від 03 травня 2019 року на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 176796612101, а саме квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» (далі – ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»); скасувати запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»; витребувати від ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на його користь нерухоме майно, а саме квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 жовтня 2006 року за договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1858, він набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З вказаного часу дана квартира є єдиним житлом, що належить йому та членам його родини, та є єдиним місцем їхнього постійного проживання. Вказує, що 03 травня 2019 року від представників ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» він дізнався про те, що було здійснено реєстрацію за вказаним товариством права власності на належну йому квартиру. За даними інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 165565404 від 06 травня 2019 року вбачається, що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. за номером запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1767796612101, а саме на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року. Підставою виникнення права власності було зазначено вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер 2901/2, виданий 29 січня 2019 року, видавник ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»; договір іпотеки, серія та номер 547/1-Н, виданий 26 жовтня 2006 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер б/н, видавник Укрпошта; договір про відступлення прав, серія та номер р/н 60, виданий 04 січня 2019 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В. Позивач наголошує на тому, що дане рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності та вчинена ним реєстраційна дія, а саме здійснення запису про реєстрацію права власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, є неправомірним та протиправним, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення, а також здійснення реєстраційної дії в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа № 204/8687/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» із залученням в якості співвідповідача ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про визнання недійсним п. 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №8/2006/840-К/547-Н від 26 жовтня 2006 року. Так, предметом спору у зазначеній справі є іпотечне застереження, яке міститься у договорі іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у справі № 204/8687/18 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо відчуження та/ чи обтяження, на підставі п. 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 01 березня 2019 року було внесено запис про зазначену заборону. Таким чином, на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності та здійснення реєстраційної дії державним реєстратором, мала законну силу пряма заборона щодо заборони будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо відчуження та/ чи обтяження. Також державний реєстратор не перевірив наявності заборгованості, невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання та не витребував повний пакет документів для здійснення такої реєстраційної дії згідно з чинним законодавством. Крім вищезазначеного, позивач вказує, що оскаржувані рішення та дії державного реєстратора є прямим порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки за договором іпотеки є забезпечення кредиту в іноземній валюті. Разом з тим, дані обставини були проігноровані державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення (том 1 а.с. 1-8).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року, у виді арешту нерухоме майно з реєстраційним номером 1767796612101, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, що на праві власності належить ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», та накладення заборони будь-яким особам на вселення, виселення будь-яких осіб та на розпоряджання квартирою АДРЕСА_2 , а саме на вчинення дій щодо передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації або у будь-який інший спосіб відчуження, в тому числі суб`єктами державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (том 2 а.с. 101-114).

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом 1 інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (том 2 а.с.122-128). 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “Фірма “А-Фактор Плюс” просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (том 2 а.с. 143-150).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ТОВ «А-ФАКТОР ПЛЮС», суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав в даній частині. Оскільки відповідно до правові позиції висловлені Великою Палатою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 755/9555/15-ц (п. 5.17), від 29 травня 2019 року у справі N 367/2022/15-ц (п. 74), від 20 листопада 2019 року у справі N802/1340/18-а, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про скасування запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, як, враховуючи право відповідача ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, та результати розгляду цивільної справи №204/8687/18, де не за його заявою було забезпечено позов, обставини викладені у позові вплинули на внесення спірного запису державним реєстратором про право власності та як це порушило його права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про витребування майна суд 1 інстанції виходив з того, що такі вимоги є похідними вимогами від вимог про скасування запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт спірного нерухомого майна. А відтак задоволенню не підлягають.

Із вказаними висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, встановлено, що 26 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», і ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 8/2006/840-К/547-Н, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 81000 доларів США, а останній зобов`язався повернути суму кредиту щомісячними платежами до 25.01.2036 року, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 9,5% річних, відповідно до графіку погашення суми кредиту (т.1 а.с.173-178, т.2 а.с.43).
26 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» (далі – ВАТ КБ «НАДРА») та позивачем укладено договір іпотеки № 547/1-Н, відповідно до умов якого позивач, з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає з кредитного договору № 8/2006/840-К/547-Н від 26 жовтня 2006 року, передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки, а саме нерухоме майно – квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки за даним договором складала 454500 грн, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США, по офіційному курсу НБУ, на день укладення цього договору, складала 90000 доларів США (т.1 а.с.153-154).
Відповідно до п. 3.3.5 вказаного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.
Пунктом 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Пунктом 5.4 вказаного договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.5.3 цього договору.
Також рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, встановлено, що в забезпечення виконання взятих на себе ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № 8/2006/840-К/547-Н від 26.10.2006 року, - між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», і ОСОБА_2 того ж дня, 26.10.2006 року, був укладений Договір поруки № 547/1-Н, відповідно до умов якого, остання поручилася за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Крім того, встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року у цивільній справі № 22ц-12910/11 (провадження № 22-ц/490/209/12) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором належним чином не виконали, у зв`язку з чим з них було стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 727552 грн. 08 коп., а також судові витрати у розмірі 1820 грн. 00 коп.
24 січня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА» та ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки № 547/1-Н, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., за реєстровим № 1863, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив (передав), а новий іпотекодержатель набув (прийняв) належні первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором (відступлені права), включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позивальником зобов`язань за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (т.1 а.с.148-149).
Листом від 29 січня 2019 року відповідач ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» надіслав на адресу позивача та ОСОБА_2 вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості (в порядку ст.ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку»), в якому зазначив, що станом на 24 січня 2019 року загальний розмір заборгованості перед первісним кредитором складає 312144,71 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 8647567,46 грн, яка складається з:
– заборгованості за основним боргом у розмірі 77437,93 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 2145318,19 грн;
– заборгованості по відсотках у розмірі 3031,86 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 83993,78 грн;
– заборгованості по комісіям у розмірі 6383,24 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 176839,45 грн;
– заборгованості по відсотках (управлінський облік) у розмірі 65322,74 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 1809682,44 грн;
– заборгованості по комісіям (управлінський облік) у розмірі 25344,17 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 701850,57 грн;
– пені у розмірі 134634,77 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 3729883,03 грн.
В даній вимозі/іпотечному повідомлені про дострокове погашення заборгованості (в порядку ст.ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку») також зазначено, що у разі її невиконання буде звернено стягнення на іпотечне майно, яке належить позивачу, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., та повідомлено, що ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» заявляє про свій намір реалізувати права іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, зокрема (але не обмежуючись), способами, передбаченими ст.ст.36-38 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.15, 150).
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання частини договору іпотеки недійсним забезпечено позов, а саме заборонено будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема щодо його відчуження та/чи обтяження, на підставі пункту 5.3 Договору іпотеки № 547/1-Н від 26.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Валентиною Іванівною і зареєстрований в реєстрі за № 1863 (т.1 а.с.18-20).
01 березня 2019 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради отримано та зареєстровано у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 (т.2 а.с.85).
26 квітня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. прийнято рішення та внесено запис №31370179 про право власності за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46673195 від 26 квітня 2019 року. Підставою виникнення права власності зазначено: Вимога/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості серія та номер: 2901/2, виданий 29 січня 2019 року, видавник: ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»; Договір іпотеки, серія та номер: 547/1-Н, виданий 26 жовтня 2006 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І.; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник УкрПошта; Договір про відступлення прав, серія та номер: р/н60, виданий 04 січня 2019 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В. (т.1 а.с.13-14).
11 листопада 2019 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, у цивільній справі №204/8687/18 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним відмовлено повністю. Також зазначеним рішенням на виконання ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року, та знято заборону будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема щодо його відчуження та/чи обтяження, на підставі пункту 5.3 Договору іпотеки № 547/1-Н від 26.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Валентиною Іванівною і зареєстрований в реєстрі за № 1863 (т.1 а.с.173-178, т.2 а.с.43).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Законом визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 цього Закону): передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Згідно ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Згідно п. 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі, зокрема, домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 5.4 вказаного договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.5.3 цього договору.
Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Тлумачення положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника). Оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

Так, колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції з приводу того, що відповідач ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс», враховуючи висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі N 464/8589/15-ц провадження N 61-10874 сво 18, мав право в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, яке виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке було надано позивачем шляхом підписання відповідного договору, а тому права позивача вчиненням спірної реєстраційної дії щодо внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна спірного запису про право власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» в той час, як була чинною та у встановленому законом порядку не скасована ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18, враховуючи результати розгляду цивільної справи №204/8687/18, порушені не були.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду 1 інстанції з приводу того, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ТОВ «А-ФАКТОР ПЛЮС»  - задоволенню не підлягають, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав в даній частині. 
Зокрема суд 1 інстанції вірно посилався на правову позицію, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 755/9555/15-ц (п. 5.17), від 29 травня 2019 року у справі N 367/2022/15-ц (п. 74), від 20 листопада 2019 року у справі N802/1340/18-а про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта, що на час прийняття спірного рішення та внесення відповідного запису державним реєстратором, існувала заборона, застосована Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у справі № 204/8687/18, якою було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо відчуження та/ чи обтяження, на підставі п. 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року, колегія суддів до уваги не приймає. 
Зі справи вбачається, що у витязі з Державного реєстру, який було отримано судом 1 інстанції, відсутні відомості щодо заборони, застосованої саме на підставі Ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у справі № 204/8687/18 (т.2 а.с. 69-74).
Крім того, зазначена ухвала, яка була чинною та у встановленому законом порядку не скасована на час вчинення відповідного запису, враховуючи сторони та предмет спору, результати розгляду цивільної справи №204/8687/18, не може бути підставою для скасування спірного запису про проведену державну реєстрацію права власності.
Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: