УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 208/4242/19
провадження № 51-1541 км 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
 
головуючої                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                              ОСОБА_5 ,
 
до початку розгляду в судовому засіданні касаційної скарги прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року щодо
                                                                        ОСОБА_6 ,
                                                                        ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  
                                                                       уродженця та жителя    

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі – КК),
                                                                      установила:
За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від відбування покарання з випробуванням і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 19 грудня 2019 року змінив  вирок, перекваліфікував діяння ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 186  на ч. 1 ст. 186 КК і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням й поклав на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Прокурор ОСОБА_7 , яка брала участь у суді першої інстанції, подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.
Іншими учасниками кримінального провадження згадане рішення щодо ОСОБА_6  в касаційному порядку не оскаржено.
Разом із тим, до початку перегляду провадження в порядку касаційної процедури до Верховного Суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури надійшов лист від 9 листопада 2020 року, підписаний прокурором ОСОБА_7 , про відмову нею від своєї касаційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою сторони обвинувачення, перевіривши матеріали цього провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ст. 432 КПК порядок здійснення відмови від касаційної скарги врегульовано ст. 403 цього Кодексу. За приписами ч. 1 вказаної статті особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду.
Оскільки судове рішення щодо  ОСОБА_6 , крім прокурора ОСОБА_7 , не було оскаржено іншими особами, касаційне провадження за її касаційною скаргою підлягає закриттю в силу ч. 2 ст. 403 КПК.
Керуючись статтями 403, 432, 434, 441 КПК, колегія суддів
                                                        ухвалила:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у суді першої інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 .
 Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
                                                                      С у д д і:
 
ОСОБА_2                                                   ОСОБА_1                                      ОСОБА_3