07.10.20
22-ц/812/1532/20

Провадження №22-ц/812/1532/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                               
1 жовтня 2020 року                                                       м. Миколаїв
                                                                                   Справа № 486/966/19
Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  – Шаманської Н.О., 
суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.
із секретарем судового засідання – Лівшенком О.С., 
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене суддею Савіним О.І. 17 липня 2020 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення виготовлено 24 липня 2020 року.

у с т а н о в и в:

31 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені за несвоєчасну сплату аліментів, обмеження відповідача у праві виїзду за кордон та керування автомототранспортом до повного погашення заборгованості та пені.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ј від усіх видів заробітку. Виконавчий лист, виданий 1 липня 2005 року на підставі зазначеного рішення суду перебуває на виконанні в Первомайському міськрайонному ВДВС. 
Втім ОСОБА_2 з 2009 року аліменти сплачує несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 25 січня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 49910 грн. 95 коп.
Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути зазначену заборгованість по аліментам, пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 9 червня 2009 року по 25 січня 2019 року у розмірі 16986 грн. 33 коп. та обмежити відповідача у праві виїзду за кордон та керуванні автомототранспортом до повного погашення заборгованості та пені за несвоєчасну сплату аліментів.
Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 16986 грн. 33коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням цього ж суду від 6 серпня 2020 року розподілені судові витрати.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні   вимог щодо сплати заборгованості по аліментам та обмеження відповідача у праві виїзду за кордон та керування автомототранспортом до повного погашення заборгованості та пені за несвоєчасну сплату аліментів та постановити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що сума боргу повинна бути стягнута одним платежем для того, щоб ДВС не змінила її та не видала нову довідку про розмір заборгованості. Крім того, встановити тимчасове обмеження у виїзді за територію України в законний спосіб може лише суд.
У судове засідання сторони не з`явились , про день час та місце судового засідання були повідомленні належним чином ( а.с.168-170 ), у зв`язку з чим, суд розглядав справу у відсутності сторін відповідно до правил ч.2 ст.372ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність   та обґрунтованість судового рішення в межах доводів  та вимог апеляційної скарги,   колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстровано шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою.
Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з 17 травня 2005 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно , але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. 1 липня 2005 року судом було видано виконавчий лист № 20575 з виконання вищезазначеного рішення суду, який перебував на виконанні у Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області. 
В подальшому, рішенням Южноураїнського міського сулу Миколаївської області від 12 червня 2019 р. змінено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , з 1/4 частки на тверду грошову суму та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до часу одужання дитини, рішення суду набрало законної сили 13 липня 2019 р., про що Южноукраїнським міським судом Миколаївської області були видані виконавчі листи у цивільній справі № 486/419/19 (а. с. № 63-64, 65-66).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Павлійчук Т. 28 січня 2019 року, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по виплаті аліментів на утримання дитини за виконавчим листом № 2-575/05 виданим 1 липня 2005 року за період з червня 2009 року по грудень 2018 року включно станом на 1 січня 2019 р. складає 42 910,95 гривень (а. с. № 5-6).
За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним старшим державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Павлійчук Т., 18 січня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по виплаті аліментів на утримання дитини за виконавчим листом № 2-575 від 1 липня 2005 р. за період з червня 2009 року по грудень 2019 року включно станом на 1 січня 2020 р. складає 30 353,89 гривень (а. с. № 92-93).
Сторони розмір заборгованості у встановленому законом порядку не оспорювали. 
Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
Передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року).
Обставин незалежних від відповідача, які б вказували на об`єктивні причини неможливості сплати ним аліментів, судом першої інстанції не встановлено.
За такого, суд першої інстанції вважав обгрунтованим розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, наданий позивачем який становить 16 986 грн.33 коп. Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржувалось, а тому в силу положень стю 367 ЦПК України, апеляційний судом не перевірялось.
         Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1  також просила         стягнути з відповідача на її користь 49910 грн. 95 коп. коп. заборгованості по аліментам. 
Згідно довідки ВДВС Первомайського МРУЮ від 18 січня 2020 року станом на 1 січня 2020 року розмір заборгованості складає 30353 грн. 89 коп..
Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини сьомої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір .
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Оскільки розмір заборгованості сторонами не оспорений, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем, має стягуватися на підставі Закону «Про виконавче провадження» державним виконавцем без ухвалення рішення суду щодо стягнення цієї заборгованості.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від     6 червня 2018 року в справі № 756/13754/14-ц.
       За такого, доводи апелянта щодо про необхідність стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за рішенням суду суперечить вищезазначеним нормам матеріального права.
Що стосується позовних вимог щодо обмеження відповідача у праві виїзду за кордон та керуванні автомототранспортом до повного погашення заборгованості та пені за несвоєчасну сплату аліментів, то суд першої інстанцій вірно виходив з того, що відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, в тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Крім того,  ч. 10  ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки, коли тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано.
Отже, питання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон та у праві керування транспортом вирішується державним виконавцем у межах виконавчого провадження.
  До того ж, відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України,   тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, а не як окрема заявлена позовна вимога.
        За таких обставини доводи ОСОБА_1 в цій частині не можуть бути задоволені, оскільки є наслідком невірного тлумачення норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів н вбачає підстав для скасування судового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з  дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий                          Н.О. Шаманська
Судді: В.В. Коломієць
І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено7 жовтня 2020 року.