Номер провадження: 33/813/1544/20
Номер справи місцевого суду: 522/18119/20 
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В. 
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Дубрянської Н.О.,
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2020 року, ухвалену під головуванням судді Дерус А.В.,
ВСТАНОВИВ:

 
Короткий зміст судового рішення 
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с.23).
ОСОБА_1  визнано винним у тому, що він 03 вересня 2020 року о 11год. 30хвил. керував транспортним засобом «Nissan Almera», н/з  НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Ак.Корольова, 7, під час зміни напрямку руху не переконався у безпеці, в результаті чого, під час перетину подвійної суцільної лінії, відбулося зіткнення з тролейбусом, б/н 664, під керуванням  ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку в бік вул.13-а лінія трамваю, після чого відбулося зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Hyundai IX35», н/з  НОМЕР_2 , який в свою чергу, відкинуло на припаркований транспортний засіб «Nissan Rogue», без р/н, з яким також відбулося зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1  та його пасажир ОСОБА_3  отримали тілесні пошкодження.Вказаними діями ОСОБА_1 порушені вимоги п.8.5.1, д.з.1.3,10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 січня 2001 року (далі- ПДР) а.с.1.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції у частині призначення адміністративного стягнення та змінити його на накладення штрафу (а.с.29-30).
Зокрема, апелянт посилається на те, що суддя, призначаючи найбільш суворе стягнення, не звернув увагу на те, що:
- в судовому засіданні він свою провину визнав, 
- раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності,
- керування транспортним засобом є джерелом його заробітку. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, доведена наявними в справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що стосується доводів апеляційної скарги про суворість накладеного стягнення, то вони є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про застосування до  ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 :
- грубо порушив ПДР, а саме: п.8.5.1, д.з.1.3, 10.1, перетнувши подвійну суцільну лінію, в результаті чого сталося зіткнення чотирьох транспортних засобів;
- наявні суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення:
1)матеріальної шкоди - пошкодження чотирьох транспортних засобів,
2)шкоди здоров`ю двом учасникам ДТП, в тому числі, самому  ОСОБА_1 та його пасажиру ОСОБА_3 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для її зміни.
Крім того, посилання на те, що керування транспортним засобом є джерелом заробітку ОСОБА_1 , не підтверджено ніякими доказами. 
А твердження апелянта в судовому засіданні апеляційного суду, що він відшкодував іншим учасникам ДТП заподіяну шкоду, не спростовують в діях ОСОБА_1 грубе порушення Правил дорожнього руху і також ніякими доказами не підтверджено.
Апеляційний суд вважає, що враховуючи особу порушника, наслідки цієї дорожньо-транспортної пригоди та обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, а саме: відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини.
Таким чином, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню останнім нових правопорушень.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для зміни постанови суду немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков