ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 р. 	Справа № 520/7618/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 03.09.20 по справі № 520/7618/2020
за позовом            Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство"  
до            Головного управління Держпраці у Харківській області                    
про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Куп`янське лісове господарство" (надалі – позивач, ДП "Куп`янське лісове господарство") з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (надалі – відповідач, ГУ Держпраці у Харківській області), в якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 03.02.2020 про накладення штрафу на Державне підприємство "Куп`янське лісове господарство" у розмірі 377840 грн та припис Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П від 20.12.2019 про усунення виявлених порушень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що покладені в основу спірних рішень висновки відповідача про те, що в договорах підряду, укладених між директором ДП «Куп`янське лісове господарство» та фізичними особами, вбачаються ознаки трудових відносин, не відповідають дійсності, а також зроблені за відсутності будь-якого правового обґрунтування належними та допустимими доказами. Також стверджує, що відповідачем проведено перевірку позивача протиправно, без наявності достатніх на її проведення підстав та без фактичного виходу на об`єкт перевірки.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 по справі № 520/7618/20 позовну заяву Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство" (вул. 1-го Травня, 37, м. Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область, 63701, код ЄДРПОУ 00993107) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 39779919) про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 03.02.2020 про накладення штрафу на Державне підприємство "Куп`янське лісове господарство" та припис Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П від 20.12.2019 про усунення виявлених порушень.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 39779919) на користь Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство" (вул. 1-го Травня, 37, м. Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область, 63701, код ЄДРПОУ 00993107) судовий збір у розмірі 7769 (сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 60 коп.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 по справі № 520/7618/20, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю висновків акту інспекційного відвідування про те, що між позивачем та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 фактично укладено трудові договори, а не цивільно-правові, оскільки, на думку відповідача, вказані громадяни фактично виконували роботи за професією та на постійній основі, договорами не передбачено виконання визначеного обсягу робіт у конкретний проміжок часу.
Представник позивача в наданому до суду апеляційної інстанції письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 по справі № 520/7618/20. Стверджує про недоведеність відповідачем факту вчинення позивачем відповідного правопорушення у сфері охорони праці.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ГУ Держпраці у Харківській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство «Куп`янське лісове господарство» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) за номером 00993107 та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.
Відповідно до п. 3.1 Статуту ДП «Куп`янське лісове господарство» підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів; ведення мисливського господарства, охорони, відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування Підприємству.
Керівником територіального органу Держпраці прийнято наказ від 28.11.2019 №2181 про проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування щодо позивача.
На підставі наказу оформлено направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування №02.03-03/3536 від 28.11.2019.
Посадовими особами відповідача з 05.12.2019 по 20.12.2019 проведено інспекційне відвідування Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство".
Вимогою про надання документів № ХК7553/299/ПД від 09.12.2019 зобов`язано керівника ДП «Куп`янське лісове господарство» у строк до 10-00 години 16.12.2019 надати документи (перелік зазначений у вимозі), необхідні для проведення інспекційного відвідування. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 16.12.2019.
На виконання вимоги від 09.12.2019 № ХК7553/299/ПД надано статутні документи, накази про прийняття працівників на роботу, особові картки П-2, звіти ЄСВ за 2019 рік, цивільно - правові договори, договори підряду, акти приймання-передачі робіт та послуг, акти приймання - передачі виконаних робіт.
За наслідками інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, №ХК7553/299/НД/АВ  від 20.12.2020, яким встановлено порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП), а саме: 8 працівників допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . 
Також відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень № ХК7553/299/НП/АВ/П від 20.12.2019 постанову про накладення штрафу № ХК7553/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 03.02.2020 у розмірі 377840 грн.
Підставою для винесення спірних рішень стали висновки відповідача про те, що вищезазначені особи працюють за посадами відповідно до класифікатору професій з систематичним виконанням робіт, що свідчить про ознаки трудових відносин; при виконанні робіт діють не на власний ризик, робота виконується відповідно до вказівок і під контролем інших сторін; робота виконується на робочому місті, в межах режиму роботи об`єкта відвідування; праця за цими договорами про надання послуг не є юридично самостійною; вказані особи отримують грошові кошти за цивільно-правовими договорами, проте документального підтвердження фактичної сплати та фактичного отримання визначеної договором винагороди за цими актами, адміністрацією підприємства не надано.
Зокрема, під час інспекційного відвідування відповідачем досліджувались договір підряду №91 від 15.03.2019, договір підряду від 20.05.2019 № 161, договір підряду від 21.10.19 № 273, договір підряду від 15.03.2019 № 100, договір підряду від 21.10.2019 № 278, договір підряду від 15.03.19 № 94, від 21.10.19 №276; цивільно - правовий договір від 04.02.2019 №53; цивільно-правовий договір від 07.10.2019 №251; цивільно-правовий договір №187 від 01.07.2019; цивільно-правовий договір від 19.08.2019 № 216, цивільно-правовий договір від 01.07.2019 №188.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем обставин, викладених в акті інспекційного відвідування щодо належності укладеного між позивачем та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 договорів до трудових, та, як наслідок відсутності підстав для прийняття оскаржених постанови про накладення штрафу та припису, які не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позовні вимоги про її скасування є обґрунтованими.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).
Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі – Порядок № 823).
Відповідно до п. 1 Порядку № 823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” (далі - Закон). Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог частин четвертої і п`ятої статті 2 Закону.
Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. 
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон № 877) визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю); здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №823, зокрема:
1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) за рішенням суду;
5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;
6) за інформацією:
Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;
ДПС та її територіальних органів про:
- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;
- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;
- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:
- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;
- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;
- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;
- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;
- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;
- роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;
- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;
- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;
7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Колегією суддів встановлено, що в якості підстави для проведення інспекційного відвідування, як у наказі про проведення інспекційного відвідування №2181 від 28.11.2019 так і в направленні №02.03-03/3536 від 28.11.2019 зазначено рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань неоформлених трудових відносин, при цьому відповідачем до матеріалів справи ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції такого рішення не надано.
З аналізу п.п. 3 п. 5 Порядку № 823 випливає, що інспекційне відвідування за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань неоформлених трудових відносин може бути ініційовано виключно у зв`язку з наявністю за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Проте, відповідачем у наказі №2181 від 28.11.2019 та направленні №02.03-03/3536 від 28.11.2019 не наведено жодних з означених у п.п. 3 п. 5 Порядку № 823 підстав для проведення інспекційного відвідування позивача за рішенням керівника контролюючого органу.
Твердження відповідача про то, що інспекційне відвідування було проведено на підставі листа ГУ ДПС у Харківській області від 14.11.2019 № 5437/9/20-40-33-05-12, копія якого була надана до матеріалів справи, колегія суддів не приймає в якості належного доказу наявності підстав для прийняття рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань неоформлених трудових відносин, з огляду на те, що у наказі про проведення інспекційного відвідування № 2181 від 28.11.2019 та направленні № 02.03-03/3536 від 28.11.2019 відсутні будь-які посилання на такий лист.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, з урахуванням відсутності рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань неоформлених трудових відносин, а також незазначення у наказі про проведення інспекційного відвідування № 2181 від 28.11.2019 та направленні № 02.03-03/3536 від 28.11.2019 конкретної підстави для його проведення, колегія суддів дійшла до висновку про протиправність винесених наказу № 2181 від 28.11.2019, направлення № 02.03-03/3536 від 28.11.2019, та відповідно наслідків проведеної інспекційного відвідування позивача.
Вказані обставини, на переконання колегією суддів є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 9 Порядку № 823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. На вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи інспектор праці надає копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та вносить запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису.
Направлене на електронну адресу позивача направлення №02.03-03/3536 від 28.11.2019 не містить жодної інформації про витребування у нього документів, також твердження позивача про те, що відповідачем не здійснено виходу на адресу позивача, не заперечувалося органом контролю, проте вказана обставина не завадила ГУ Держпраці у Харківській області одноособово за відсутності представників позивача скласти акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, обґрунтований ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, 
Відповідно до 14 порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.
Жодних доказів створення позивачем перешкод у діяльності інспектора праці, відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю відповідачем не наведено, а також доказів фактичного виходу на адресу позивача не надано.
З огляду на що, колегія суддів вважає, що відповідачем акт про неможливість проведенні інспекційного відвідування № ХК7553/299/НД від 09.12.2019 складено за відсутності для цього підстав.
Частиною 1 статті 6 Закону № 877 встановлено перелік підстав, за наявності яких здійснюються позапланові заходи державного контролю.
Абзацом 10 частини 1 статті 6 Закону № 877 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Разом з тим, як встановлено частиною п`ятою статті 2 Закону № 877, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Отже, Закон № 877 містить вичерпний перелік норм, дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраці, його територіальні органи, та уповноважені особи органів місцевого самоврядування при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Норми частини 1 статті 6 Закону № 877 до цього переліку не входять.
Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Наведеним положенням Закону № 877 кореспондують норми пунктів 19-20 Порядку № 823, згідно з якими за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Відповідно до п. 23 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Згідно з п. 27 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Згідно з п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі по тексту - Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі, зокрема: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Як зазначено в акті, позивачем фактично було допущено до роботи працівників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
При цьому зазначено, що договори підряду та цивільно-правових договорі, надані до заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування адміністрацією ДП «Куп`янське лісове господарство», укладені позивачем з громадянами мають у характері виконуваної роботи ознаки трудових відносин. 
Надаючи оцінку такому твердженню відповідача, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.
Характерними ознаками трудових відносин є:
- систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);
- підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;
- виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327;
- обов`язок роботодавця надати робоче місце;
- дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулювано - чинним законодавством України.
Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, 13.06.2019 у справі №815/954/18.
Згідно із ст. ст. 1, 2 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Відповідно до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору.
За приписами ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Отже, відносини, що виникають з цивільно-правового договору про надання послуг, не є тотожними з трудовими правовідносинами, а укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та наданими виконавцем фізичними особами і може обумовлюватися свободою договору, визначеною Цивільним кодексом України.
При цьому у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Колегією суддів встановлено, що згідно з п.п. 1, 2 цивільно-правового договору № 53 від 04.02.2019 ДП «Куп`янське лісове господарство» доручає, а ОСОБА_4 бере на себе зобов`язання виконати роботу по виготовленню ланцюгів для бензопил у термін з 05.02.2019 по 28.02.2019. Згідно п. 3 договору замовник зобов`язується після закінчення вказаних у п.1 робіт прийняти їх по акту прийняття-здачі і оплатити з розрахунку 26 грн. за 1 ланцюг, за відрахуванням прибуткового податку та воєнного збору. За п. 4 договору, якщо на протязі 10 місяців в роботі було виявлено брак виконавець зобов`язується усунути його без додаткової оплати.
Відповідачем не надано до суду доказів того, що вказані послуги надавались систематично.
При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на те, що вказані роботи є роботами з підвищеною небезпекою, в силу Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1107, є хибним, оскільки вказаний нормативно-правовий акт не визначає переліку робіт, які є роботами з підвищеною небезпекою, а врегульовує виключно  порядок видачі відповідних дозволів.
Згідно з п.п. 1.1. 1.2 договору підряду № 273 від 21.10.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_1 ДП доручає, а остання бере на себе зобов`язання виконати роботи за завданням замовника по лісокультурному виробництву. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу та надати вичерпну інформацію щодо характеру виконання робіт. Пунктом 2.1 договору передбачено, що за виконану роботу замовник нараховує винагороду, визначено склад дорученої роботи. Виконана робота та винагорода відображаються сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлено з 22.10.2019 по 27.11.2019. Аналогічні умови передбачені у договорі підряду № 91 від 15.03.2019.
Згідно з п. 1.1, 1.2 договору підряду № 94 від 15.03.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_3 - ДП доручає, а остання бере на себе зобов`язання виконати роботи за завданням замовника по лісокультурному виробництву. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу та надати вичерпну інформацію щодо характеру виконання робіт. Пунктом 2.1 договору передбачено, що за виконану роботу замовник нараховує винагороду, визначено склад дорученої роботи. Виконана робота та винагорода відображаються сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлено з 18.03.2019 по 26.04.2019. Аналогічні умови передбачені у договорі підряду № 276 від 21.10.2019.
Згідно з п.п. 1.1., 1.2 договору підряду № 100 від 15.03.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_2 - ДП доручає, а остання бере на себе зобов`язання виконати роботи за завданням замовника по лісокультурному виробництву. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу та надати вичерпну інформацію щодо характеру виконання робіт. Пунктом 2.1 договору передбачено, що за виконану роботу замовник нараховує винагороду, визначено склад дорученої роботи. Виконана робота та винагорода відображаються сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлено з 18.03.2019 по 26.04.2019. Аналогічні умови передбачені у договорі підряду № 278 від 21.10.2019.
Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 251 від 07.10.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_5 - ДП доручає, а ОСОБА_5 бере на себе зобов`язання виконати на свій ризик разову роботу: поточний ремонт адмінбудівлі Куп`янського лісгоспу, а саме демонтаж покрівлі, монтаж стропильної системи шиферу, встановлення примикання загальною площею 68 кв.м. до 14.10.2019. Згідно з п. 2.1 Договору, у межах строку, визначеного у п.1.1 договору, ОСОБА_5 зобов`язується завершити роботи і надати акт приймання-передачі виконаної роботи. Згідно з п. 3.1 договору визначена винагорода у розмірі 15 тис. грн.
Відповідачем не надано до суду доказів того, що вказані послуги надавались систематично.
Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 187 від 01.07.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_6 , ДП доручає, а останній бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони лісорозсадника Куп`янського лісництва з 01.07.2019 по 31.12.2019. Підрядник надає послуги на свій ризик, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Додатковою угодою від 01.12.2019 даний договір з ОСОБА_6 розірвано сторонами.
Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 216 від 19.08.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_7 , ДП доручає, а останній бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони будівлі контори Куп`янського лісгоспу. Підрядник надає послуги на свій ризик, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 188 від 01.07.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_8 , ДП доручає, а останній бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони лісорозсадника Куп`янського лісництва з 01.07.2019 по 31.12.2019. Підрядник надає послуги на свій ризик, не підлатає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
За наслідками виконання перелічених договорів між позивачем та його контрагентами складено та підписано описи виконаних робіт та акти виконаних робіт, що надані до інспекційного відвідування та до суду.
Позивачем вказано, що метою цих договорів є отримання певного матеріального результату. За цими договорами працівники не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самостійно організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції виконували разово, так як після закінчення виконання визначеного завдання, вказаним договором, трудова діяльність робітників з позивачем припинилася. Позивачем вказано та не спростовано відповідачем, що відповідно до Податкового кодексу України, із доходів вказаних осіб були утримані всі передбачені законодавством України податки та збори (ЄСВ, військовий збір, відрахування до Пенсійного фонду та ін.).
Так, судом із наявних в матеріалах справи копій вищевказаних договорів встановлено, що за умовами договорів фізичні особи - виконавці зобов`язувались виконати на користь замовника певні роботи, обумовлені договором за визначену винагороду. Конкретні роботи визначено у відповідному пункті кожного договору та зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
Предметом договорів підряду було виконання певних робіт, перелік яких зазначено у тексті договорів. Актами приймання-передавання деталізовано обсяг господарської операції шляхом вказівки на кількість, площу та інші характеристики. Оплата за вищевказаними договорами здійснювалась на підставі розрахунків, вказаних у актах виконаних робіт.
Слід врахувати, що відповідачем пояснення у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не відбиралися, їх робочі місця не перевірялося, в який час відповідні роботи проводилися також не досліджувалося.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено, що укладені між позивачем та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 цивільно-правові договори мали усі ознаки трудового договору.
Крім того, укладені цивільно-правові договри не визнані недійсними в судовому порядку, не мають ознак нікчемного правочину, а інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.
Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постановах Верховний Суд від 26.05.2020 у справі №160/5315/19, від 23.10.2019 у справі №806/2064/18.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновки Головного управління Держпраці у Харківській області щодо того, що фізичні особі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за цивільно-правовим договором по суті виконували трудові функції, оскільки цивільно-правові договори не містять тих умов, які притаманні трудовому договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних постанови та припису, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Кодексом законів про працю України, Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, отже, наявні підстави для визнання протиправною та скасування спірної постанови.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Керуючись ч.4 ст. 229, ч.4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 по справі № 520/7618/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій