ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 373/1904/16-а
провадження № К/9901/17915/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.В., 

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Міністерства оборони України 
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Собківа Я.М., суддів Вівдиченко Т.Р., Бабенка К.А.)
у справі №373/1904/16
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, треті особи: Переяслав-Хмельницький об`єднаний міський військовий комісаріат, Київський обласний військовий комісаріат 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, треті особи: Переяслав-Хмельницький об`єднаний міський військовий комісаріат, Київський обласний військовий комісаріат, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності, спричиненої захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням другої групи інвалідності, спричиненої захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення за останньою посадою в сумі 20040 гривень 90 коп.; стягнути 6000 гривень витрат на правову допомогу та зобов`язати відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.
2. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.03.2017 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2017 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено:
визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно абзацу сьомого підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності, звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008;
зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно абзацу сьомого підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності, звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
4. У поданій касаційній скарзі Міністерство оборони України із посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки до акта огляду МСЕК, серії КИО-1 №0401650 від 27 червня 2013 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 27 червня 2013 року, причина інвалідності - захворювання, зв`язані з проходженням військової служби.
6. За даними довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого, серії КИО 2 №002831 від 27 червня 2013 року, ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності 70% у зв`язку з захворюванням, зв`язаним з проходженням в/служби.
7. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2000 року за №217, ОСОБА_1 , звільненого наказом МО України від 20 жовтня 2000 року №189 з військової служби в запас за п.65 пп.«в» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, виключено зі списків особового складу частини і направлено для зарахування на військовий облік у Переяслав-Хмельницький ОМВК Київської області.
8. Як вбачається з протоколу за пенсійною справою ФК-71355 (Міноборони) від 01 січня 2008 року Головного управління ПФУ в Київській області, ОСОБА_1 з 01 січня 2007 року довічно призначено пенсію за вислугою років у розмірі 59% грошового забезпечення, що складає 1637, 27 грн. щомісячно.
9. 12 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара Переяслав-Хмельницького ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, зі змісту якої зокрема вбачається, що документи ним було подано згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
10. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19 серпня 2016 року №71, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби до набуття чинності Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-ХІІ) та Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі – Порядок №975), оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
11. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, 27 червня 2013 року чинною була постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, натомість постанова Кабінету Міністрів України №975 (відповідно до якої позивач просить виплатити йому грошову допомогу) була прийнята значно пізніше – 25 грудня 2013 року, і відповідно до статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. У свою чергу, відсутні докази, що оскаржуване рішення відповідача прийняте на підставі розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.
13. Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ІІ групу інвалідності позивачу було встановлено з 27 червня 2013 року, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, зі змінами згідно постанови від 25 липня 2011 року № 815 (далі – Порядок № 499), оскільки право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і в тому разі коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок виконання ним обов`язків військової служби. При цьому, форма звернення позивача в даному випадку не може бути підставою для відмови у виплаті йому грошової допомоги.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. У своїй касаційній скарзі відповідач наголошує, що ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби до набуття чинності Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
15. Окремо наголошує, що суди не звернули увагу на той факт, що позивач вже звертався за отриманням допомоги у 2013 році та отримав відмову. На переконання відповідача, позивачем пропущений строк звернення до суду. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
17. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
18. Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – одноразова грошова допомога), – гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
19. За змістом частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
20. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до статей 16-2 та 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок № 975.
21. Пунктом 2 цієї Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
22. Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста – дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності – дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
23. Оскільки, порядок призначення та виплати такої грошової допомоги, на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності в 2013 році (час виникнення у позивача права на отримання допомоги), був врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, то суди попередніх інстанцій правильно вказали на те, що вирішення питання про призначення та виплату позивачу грошової допомоги має здійснюватися в порядку, визначеному цією постановою Кабінету Міністрів України.
24. Аналіз зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, на підставі Порядку №499.
25. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що для реалізації зазначеного права повинен бути дотриманий певний алгоритм, встановлений Порядком №499 (чинний на момент встановлення позивачу інвалідності).
26. Відповідно до пункту 3 Порядку №499 визначено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
27. Судами у цій справі аналізувалось виключно наявність/відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги, проте не досліджувались інші питання, як то відповідність його заяви про отримання грошової допомоги вимогам законодавства. 
28. Зі змісту оскаржуваного рішення Міноборони України суди встановили, що відповідач у рішенні про відмову позивачу в призначенні грошової допомоги посилався виключно на відсутність у останнього права на призначення допомоги відповідно до чинної на момент звернення редакції Закону № 2011-XII та Порядку №975.
29. Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, оскільки Міноборони не надавало оцінку правовому статусу позивача, зокрема, щодо виду військової служби, яку проходив позивач, строку настання інвалідності, «комплектності» поданих позивачем задля отримання допомоги документів тощо. 
30. Органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги, є саме Міністерство оборони України, до компетенції якого і входить розгляд документів, поданих позивачем, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність підстав для призначення вказаної вище допомоги, бо таке рішення у даній ситуації відноситься до дискреційних повноважень Міністерства оборони України. 
31. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, буде зобов`язання Міністерства оборони України потворно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
32. Відповідно до статті 351 КАС України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 350, 356 КАС України, Суд –
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2017 у справі №373/1904/16 змінити, виклавши абзац 5 резолютивної частини зазначеного судового рішення у такій редакції:
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги на підставі Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності, звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.
В іншій частині - постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2017 у справі №373/1904/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний