П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  276/224/17 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.  
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
06 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
представника відповідача: Ільчика О.В. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2017 року позивач звернуся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2019 у справі №276/224/17 апеляційну скарга Міністерства оборони України задоволено, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року скасовано. Прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
12.05.2020 Міністерство оборони України звернулось до суду із заявою №534 про поворот виконання судового рішення.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 відмовлено у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України,  третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким заяву про поворот виконання судового рішення задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Також, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою заяву про поворот виконання судового рішення задовольнити.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, повноважного представника не направила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши, суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.09.2017, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018, позов задоволено частково.
Постановою Верховного Суду від 19.12.2018 постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.09.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 у справі №276/224/17 - скасовано.
Справу № 276/224/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2019 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року скасовано. Прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В свою чергу, Міністерством оборони України на виконання виконавчого провадження №56024233 виплачено на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 275600,00 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога входить до додаткового грошового забезпечення у відносинах публічної служби, хоч і  відноситься до разових платежів, при цьому має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.
В свою чергу, в матеріалах справи відсутні та заявником не надані відомості на підтвердження того, що скасовані рішення обґрунтовані на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Як передбачено п.4 ч.1 ст.380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до ч.7 ст.380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч.5 ст.380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Колегія суддів звертає увагу, що поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване.
Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані статтею 381 КАС України.
Відповідно до вимог ст.381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона застосовується до рішень про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.
Поворот виконання рішення в даному випадку допускається лише за наявності двох підстав: якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Разом з тим, ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з ст.16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - військовослужбовцю виплачується гарантована державою виплата (одноразова грошова допомога), що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Отже, одноразова грошова допомога не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів, однак вона має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, тобто є гарантованою виплатою, яка здійснюється у відносинах публічної служби.
Також, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в своїй постанові від 19.12.2018, в межах даної справи, скасовував судові рішення попередніх інстанції з підстав недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Тобто, судові рішення були скасовані не з підстав повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів.
Аналогічно і Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 25.07.2019, скасовував рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 не з підстав повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів.
Крім того, важливою обставиною в даних правовідносинах є те, що практика Верховного Суду як найвищої національної судової інстанції при вирішенні спірних правовідносин змінилася, що в свою чергу, не може бути підставою для понесення негативних наслідків позивачем та порушення його права на мирне володіння майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року).
Не підлягає поверненню безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, у той час як вказана сума коштів виплачена відповідачем позивачу не добровільно, а на виконання судового рішення, яке у подальшому скасовано.
Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення, мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.
Колегія суддів приходить до висновку, що поворот виконання рішення у даній справі призведе до порушення принципу правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Правова визначеність є комплексним поняттям та складається з більш вузьких правових принципів, зокрема, єдності та стабільності судової практики.
Така правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19).
Доводи апеляційної скарги щодо не вірного застосування судом першої інстанції положень статті 381 КАС України, та не врахування того, що одноразова грошова допомога не є заробітною платою, іншим видом грошового утримання у відносинах публічної служби, а тому наявні підстави для повороту виконання судового рішення, колегія суддів вважає помилковими, оскільки скасоване судове рішення стосувалося присудження саме виплати у відносинах публічної служби.
Також колегія суддів наголошує, що Міністерство оборони України не позбавлено права звернутись повторно із заявою про поворот виконання у разі виникнення відповідних підстав, передбачених КАС України, або вирішити питання щодо стягнення з позивача коштів в установленому чинним законодавством порядку.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення у даній справі.
Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  07 жовтня 2020 року.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Ватаманюк Р.В.