ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1307/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/16059/18 Категорія: 314000000 	Пироженко С.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 жовтня 2020 року Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: :

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )         
Суддів                 Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.
       за участю секретаря Винник І.М. 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Черкаська міська рада; Виконавчий комітет Черкаської міської ради, Черкаська обласна державна адміністрація; Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації; Міністерство соціальної політики України;
особа, яка подає апеляційну скаргу – Мельник Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року, постановлене під головуванням судді Пироженка С.А., у залі № 3 Соснівського районного суду м. Черкаси 10.06.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати житло, -
в с т а н о в и в :

 
29.12.2019 року ОСОБА_1 ( до реєстрації зміни прізвище ОСОБА_2 ) звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати житло.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження військової служби, внаслідок чого став особою з інвалідністю 2-ї групи. У зв`язку з цим віднесений до І-категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та на нього розповсюджуються пільги згідно переліку, що визначені ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Зокрема, позивач ОСОБА_1 на підставі вказаних вище законів, має право на позачергове забезпечення житлом, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. При цьому, спеціальним законом чітко визначений строк, протягом якого йому має бути надано житло.
З 1987 року позивач перебуває на черзі на житло, а згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28 травня 2012 року № 789, на підставі поданої ним заяви, був переведений (включений) на квартирний облік ще й в окремий список позачергового отримання житла, - як постраждалий першої категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, з сім`єю у складі дві особи (він та його син – ОСОБА_3 , 2000 року народження) – з 03.02.2012 року.
Однак, незважаючи на ту обставину, що з часу подання відповідної заяви та взяття на квартирний облік як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, минув час – більше тридцяти одного року, а в списку поза черговиків він рахується у черзі більше шести років, тому вимоги Закону виконані не були і позивач ОСОБА_1 не був забезпечений житловою площею, посилається позивач.
Листом Черкаської міської ради від 08 серпня 2018 року позивача було повідомлено, що протягом 2012-2018 року від Черкаської обласної адміністрації, як розпорядника бюджетних коштів за програмою по забезпеченню житлом учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, - кошти в бюджет Черкаської міської ради на фінансування будівництва житла для позачергового забезпечення жилою площею осіб з числа інвалідів-ліквідаторів постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, які потребують поліпшення житлових умов – не надходило. Крім того, Черкаська міська рада повідомила, що протягом 2012-2018 років з міського бюджету видатки для будівництва житла зазначеній категорії осіб також не виділялися. 
За таких обставин позивач вважає, що відповідачами свідомо не виконуються вимоги Закону: кошти Черкаською ОДА на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов не виділяються, як не виділяються на вказані цілі і 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності) Черкаською міською радою.
Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги, тому з врахуванням уточнених позовних вимог позивачем ОСОБА_1 04 вересня 2019 року, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та Міністерства соціальної політики України по нездійсненню протягом 2012-2018 років виділення коштів на фінансування будівництва чи придбання житла з метою реалізації пільги, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо першочергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов з числа жителів м. Черкаси, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що віднесені до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради по не виділенню протягом 2012-2018 років 15 відсотків усього збудованого житла у м. Черкаси для забезпечення права осіб, віднесених до категорії І на позачергове забезпечення жилою площею, з числа жителів м. Черкаси, які перебувають у черзі на першочергове отримання житла; визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України, Черкаської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради щодо незабезпечення реалізації права ОСОБА_1 на позачергове забезпечення жилою площею як особи, яка потребує поліпшення житлових умов протягом року з дня подання заяви; зобов`язати Міністерство соціальної політики України, Черкаську обласну державну адміністрацію та Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації протягом одного місяця, починаючи з моменту набрання чинності даним рішенням суду здійснити перерахування на користь Черкаської міської ради необхідних коштів для забезпечення його житлом, з урахуванням можливості забезпечення його житловою площею у порядку та в розмірі, що передбачений чинним законодавством; зобов`язати Черкаську міську раду та Виконавчий комітет Черкаської міської ради протягом місяця з дня набрання рішення суду законної сили надати йому благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Черкаси у межах норми житлової (з урахуванням того, що його сім`я складається з двох осіб та наявного в нього права на додаткову жилу площу у вигляді окремої кімнати), що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, та видати ордер на заселення жилої площі.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник вказує, що він не згідний з рішення суду, та вважає рішення помилковим, оскільки судом першої інстанції при розгляді даної позовної заяви ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, допущено невідповідність висновків обставинам справи та нормам матеріального права. Тому скаржник вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі скаржник повторно зазначає та звертає увагу на те, що на нього розповсюджуються пільги згідно переліку, передбаченого ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: як особа з інвалідністю внаслідок війни з 2-ю групою інвалідності відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на позачергове забезпечення житлом як особа, яка потребує поліпшення житлових умов протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, та як особа з інвалідністю 2-ї групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на позачергове забезпечення жилою площею як особа, яка потребує поліпшення житлових умов протягом року з дня подання заяви.
Скаржник не погоджується з мотивами суду стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, та вказує, що вони є помилковими, оскільки суд фактично позбавив права позивача на судовий захист, що суперечить як нормам матеріального права, так і діючій практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду щодо розгляду справ з подібних правовідносин.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року по справі № 712/16059/18 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати житло - скасувати та ухвалити нове рішення ( постанову), яким позовні вимоги задовольнити повністю :
Визнати протиправною бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації , Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та Міністерства соціальної політики України по нездійсненню протягом 2012-2018 років виділення коштів на фінансування будівництва чи придбання житла з метою реалізації пільги передбаченої п.10 ч. І ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо першочергового забезпечення житлом осіб , які потребують поліпшення житлових умов з числа жителів м. Черкаси, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що віднесені до 1 (першої) категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Визнати протиправною бездіяльність Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради по невиділенню протягом 2012-2018 років 15 відсотків усього збудованого житла в м. Черкаси (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності) для забезпечення права осіб віднесеним до категорії 1 на позачергове забезпечення жилою площею , з числа жителів м. Черкаси, які перебувають у черзі на першочергове отримання житла в порядку та на підставі, що передбачені п.10 ч. І ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Визнати протиправною бездіяльність відповідачів : Міністерства соціальної політики України , Черкаської обласної державної адміністрації , Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради , щодо невиконання вимог п.10 ч. І ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та незабезпечення реалізації гарантованого державою права ОСОБА_1 на позачергове забезпечення жилою площею, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов протягом року з дня подання заяви.
Зобов`язати Міністерство соціальної політики України , Черкаську обласну державну адміністрацію та Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації протягом одного місяця, починаючи з моменту набрання чинності даним рішенням суду, - здійснити перерахування на користь міського бюджету м. Черкаси необхідних коштів для забезпечення житлом ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що віднесені до 1 (першої) категорії осіб, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням можливості забезпечення мене, ОСОБА_1 , житловою площею у порядку та в розмірі, що передбачений чинним законодавством.
Зобов`язати Черкаську міську раду та Виконавчий Комітет Черкаської міської ради, для забезпечення гарантованого державою права ОСОБА_1 , як особи віднесеного до категорії 1 на позачергове забезпечення жилою площею, протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили - надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Черкасах у межах норми житлової площі (з урахуванням того, що сім`я позивача складається з двох осіб та наявного у ОСОБА_1 права на додаткову жилу площу у вигляді окремої кімнати), що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, та видати ордер на заселення жилої площі.
22 липня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов від Черкаської обласної державної адміністрації відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування відзиву зазначається, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Представник Черкаської обласної державної адміністрації вказує, що позивачем не вказано жодної норми права, яка передбачає обов`язок Черкаської обласної державної адміністрації на виділення відповідних сум коштів Черкаській міській раді, що з урахуванням тієї обставини, що за умов не виділення Черкаській обласній державній адміністрації будь-яких коштів Міністерством соціальної політики України як головним розпорядником, бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації – відсутня як така.
Вказує, що даний час, між Черкаською обласною державною адміністрацією та позивачем ОСОБА_1 відсутній юридичний спір.
Крім того, на думку Черкаської обласної державної адміністрації наявні правові підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.05.2012 року № 789, ОСОБА_1 перебуває у зведеному реєстрі постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи осіб, віднесених до категорії 1, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у Черкаській області з 03 травня 2012 року за № 212. 
Оскільки, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється протягом року з дня подання заяви. Таким чином, ОСОБА_1 мав бути обізнаний про ймовірне порушення своїх прав принаймні з 04 травня 2013 року.
Отже, відповідач вважає, що трирічний строк позовної давності у даній справі сплив 03 травня 2016 року.
У відзиві представник Черкаської обласної державної адміністрації – І.Ю. Колбасова просить у задоволенні апеляційної скарги на рішення Соснівського районного суд м. Черкаси від 10.06.2020 року відмовити в повному обсязі. 
Проводити розгляд справи за № 712/16059/18 без участі представників відповідача в судових засіданнях уповноважених осіб Черкаської обласної державної адміністрації. 
30 липня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника Черкаської міської ради, Виконавчого комітету міської ради – М.Г. Слинька надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву зазначається, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2020 року є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують аргументів суду першої інстанції. Представник відповідача зазначає, що виконавчий комітет Черкаської міської ради є неналежним відповідачем, оскільки з позовної заяви позивача не вбачається, які норми права було порушено саме виконавчим комітетом Черкаської міської ради, та/або які зобов`язання саме виконавчим комітетом Черкаської міської ради було порушено.
У відзиві вказується, що забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належить до повноважень Мінсоцполітики України.
В обґрунтування доводів відзиву представником відповідача звертається увага на той факт, що тільки 15 % у відповідності до законодавства виділяються з будівництва здійсненого за рахунок фінансування з Державного бюджету. Оскільки згідно відомостей Черкаської ОДА фінансування не було, відповідно не було будівництва, а тому не може бути відповідальності чи порушень з боку Черкаської міської ради чи Виконавчого комітету Черкаської міської ради за те, що не було порушено. Отже, вимоги до Черкаської міської ради є передчасними та не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки позивачем ОСОБА_1 не наведено підстав таких вимог.
Також у відзиві представник відповідача ОСОБА_4 зазначає, що, на його думку, пропущено строк позовної давності, про що також зазначалося неодноразово в суді першої інстанції. Він посилається, що позивач ОСОБА_1 включений 03.05.2012 року до списку, а тому, враховуючи строк надання житла один рік, строк позовної давності почав свій початок з 04.05.2013 року , і на час пред`явлення позову вже сплив.
Представник Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради – М.Г. Слинько просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2020 року у справі № 712/16059/18 відмовити в повному обсязі.
31 липня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника Мінсоцполітики – Ю.В. Тимохіної надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву представник ОСОБА_5 звертає увагу на те, що відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України» на 2014-2020 роки» бюджетна програма КПКВ 3201200 «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутня у Мінсоцполітики.
У відзиві представник посилається, що питання будівництва (придбання) житла, зокрема, для постраждалих громадян, що перебувають на квартирному обліку в органах місцевого самоврядування, може бути вирішено в разі передбачення відповідних видатків у державному бюджеті на зазначені цілі. Міністерство соціальної політики відповідно до законів України про Державний бюджет України на відповідні роки перерахувати кошти на забезпечення осіб, які потребують поліпшення житлових умов, згідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не мало можливості з причин незалежних від відповідача поліпшити житлові умови осіб, які перебувають у чергах. у зв`язку з чим Мінсоцполітика вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому рішення суду є законним. 
Представник Мінсоцполітики – Ю.В. Тимохіна звертає увагу на те, що Міністерство соціальної політики діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, тому ніяким чином не порушувало права та інтереси позивача ОСОБА_1 .
У відзиві представник ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2020 року - без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, представника відповідача – Черкаської міської ради та виконавчого комітету Черкаської міської ради, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи та обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності. 
Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати житло, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачено та врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями. При цьому, суд зазначив, що з матеріалів справи не вбачається переваг позивача перед іншими особами, які перебувають на квартирному обліку з цією категорією у черзі перед позивачем. А тому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у разі задоволення позовних вимог позивача, судом будуть порушені права інших осіб на позачергове отримання житла, які перебувають у черзі на отримання житла перед позивачем. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням ст. 43 ЖК України. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
 Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 (до реєстрації зміни імені – ОСОБА_2 ) є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
На квартирному обліку ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на загальних умовах перебуває з 18 листопада 1987 року, що підтверджено реєстром постраждалих внаслідок ЧАЕС віднесених до категорії І, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у м. Черкаси станом на 01.01.2018 ( а. с. 9). 
Згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28 травня 2012 року № 789 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в списку поза черговиків під № 7 з 03 травня 2012 року серед Чорнобильців першої категорії, що підтверджується даними довідкою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради від 18 квітня 2018 року ( а. с. 6).
Із відповіді виконавчого комітету Черкаської міської ради від 08 серпня 2018 року щодо заяви адвоката ОСОБА_6 про захист прав учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 вбачається, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС забезпечуються житлом згідно з обласним реєстром за кошти державної субвенції. Питання забезпечення житлом такої категорії осіб вирішується обласною державною адміністрацією згідно із обласним реєстром відповідно до Житлового кодексу України. 
Із наявних матеріалів справи вбачається, що за 2012-2018 роки видатки на придбання або будівництво житла з міського бюджету не виділялися. Тому за вказаний період придбання або будівництво житла за рахунок видатків з міського бюджету не проводилося. Забезпечення житлом пільгових категорій громадян проводилося лише за рахунок державної субвенції відповідно до програм. Бюджетні кошти для придбання житла до виконавчого комітету Черкаської міської ради не надходили, оскільки розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня є обласна державна адміністрація (а. с. 7-8).
Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.
У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, тощо).
Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.
Згідно ч. 1 та. ч. 2 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.
У відповідності до ст. 9 ЖК України забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 43 Житлового кодексу України передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_1 відноситься до осіб згідно законодавства, яким врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями.
Статтею 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, до таких віднесено осіб, обраних на виборну посаду, коли це пов`язано з переїздом в іншу місцевість.
Так, ч. 1 ст. 46 Житлового кодексу України передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.
Згідно з ч. 2 ст. 46 Житлового кодексу України поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Згідно до пункту 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім?ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 95 Конституції України бюджетна система держави будується на засадах справедливого й неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Згідно ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Судом першої інстанції при дослідженні матеріалів справи та вирішенні спору було чітко встановлено питання у відповідності до обставин справи та спростувань доводів позивача, відповідачами, щодо виділення з бюджету цільових коштів у розмірі, необхідному для придбання житла для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе звернути увагу на те, що протягом 2012-2018 років від Черкаської обласної адміністрації, як розпорядника бюджетних коштів за програмою по забезпеченню житлом учасників ліквідації аварії на ЧАЕС – кошти в бюджет Черкаської міської ради на фінансування будівництва житла для позачергового забезпечення жилою площею осіб з числа інвалідів-ліквідаторів постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, які потребують поліпшення житлових умов – не надходило, що і було встановлено та зазначено районним судом.
Питання обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання врегульовані Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила). 
Відповідно до пункту 38 Правил громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який при вирішенні спірних правовідносин дійшов до вірного, вмотивованого та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 , оскільки задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , та зобов`язуючи Черкаську міську раду і Виконавчий комітет Черкаської міської ради про надання житла у вигляді окремої квартири у межах норми жилої площі на склад із 2-х осіб буде порушуватися черговість надання жилих приміщень, а також права осіб, які постановлені на квартирний облік за цією категорією, раніше позивача ОСОБА_1 , який є лише 7 у списку таких осіб.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі є такими, що не спростовуються матеріалами справи та наявними в справі доказами, яким судом першої інстанції дана належна оцінка, та не ґрунтується на нормах закону, тому не підлягають задоволенню колегією суддів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що в цілому обґрунтування та доводи  апеляційної скарги не є суттєвими, повторюють обґрунтування позовних вимог, яким суд дав належну оцінку, тому не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели  або могли призвести до неправильного  вирішення справи.
Посилання скаржника  в апеляційній  скарзі  на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального  та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи  нічим не підтверджено, та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі про задоволення позовних вимог як просить скаржник згідно вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення.
З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним та обгрунтованим.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Судові витрати слід залишити без змін, оскільки апеляційним судом рішення суду не змінювалось та не скасовувалось, тому судові витрати не переглядаються відповідно до вимог процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 383, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Черкаської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати житло - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законодавством.
Повний текст постанови складений 27 жовтня 2020 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов