ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006053 пров. № А/857/6325/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Мікули О.І., Курильця А.Р.
за участю секретаря судового засідання                      Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, прийняте суддею Лунь З.І. в м.Львові, повний текст складено 30 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.006053 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

                                              В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (замінено на належного відповідача – військову частину НОМЕР_1 ), в якому просить суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України та зобов`язати здійснити перерахунок та виплатити одноразову  грошову допомогу при звільненні за 12 років вислуги років.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив службу в органах ДСНС України, однак змушений був звільнитися зі служби за сімейними обставинами у 2016 році, маючи вислугу років 09 років 05 місяців 24 дні, відтак, не набувши права на одноразову грошову допомогу. Вважає, що відповідач, повинен виплатити позивачу при його повторному звільненні з військової служби у 2019 році одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням попереднього періоду служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати   ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням періоду 09 років 05 місяців 24 днів попередньої служби.
Зобов`язано  військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням періоду 09 років 05 місяців 24 дні попередньої служби за кожний повний календарний рік служби та виплатити нараховану суму одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з урахуванням вже виплачених сум.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, оскільки на момент звільнення позивача з органів ДСНС України у нього було наявним більше 20 років календарної вислуги років, відтак, саме на вказану структуру покладено обов`язок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, позивача, який просить залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом ГУ ДСНС України у Львівській області №155 о/с від 10.05.2016 звільнений зі служби за сімейними обставинами, маючи вислугу років на день звільнення 09 років 05 місяців 24 дні.
Відповідно до довідки ГУ ДСНС України у Львівській області від 19.09.2019 №9/21 на момент звільнення з органів ДСНС України ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільнені не виплачувалася, у зв`язку з тим, що його вислуга років становила 09 років 05 місяців 24 дні.
30.05.2016 між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_2 було укладено контракт про проходження військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2019 №208 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби, у зв`язку із закінченням строку дії контракту.
Відповідно до цього ж наказу позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік в сумі 24390 грн. 87 коп. з урахуванням вислуги по останньому контракту 03 роки 04 місяці 03 дні.
Вважаючи дії відповідача щодо не виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням вислуги повних 9 років на службі в органах ДСНС України, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, при повторному звільнені зі служби, у зв`язку із закінченням строку дії контракту мав право, як виняток, на отримання одноразової грошової допомоги з урахуванням вислуги років при попередньому звільненні.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п. 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, його дія поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Так, статтею 15 Закону №2011-XII встановлені умови виплати одноразової грошової допомоги.
Зокрема, ч. 2 цієї статті (в редакції, чинній на день видання наказу про звільнення з військової служби №17-ос від 25.05.2018 року) передбачено, що військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Таким чином при повторному звільненні попередній період служби до вислуги років для отримання одноразової грошової допомоги не зараховується. Такий період зараховується лише тим особам, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Аналогічні приписи містяться у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».
З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 від 17 липня 1992 року №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
При цьому, обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.
Отже, положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, а саме не набуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.
Ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні із органів ДСНС, надало останньому, як виняток, право на виплату одноразової грошової допомоги при повторному звільненні зі служби з військової частини НОМЕР_1 із врахуванням наявної за попередні роки вислуги років.
При цьому, доказів наявності вислуги років понад 10 років на момент звільнення позивача із органів ДСНС матеріали справи не містять, і таке не спростовано відповідачем під час судового розгляду, чим спростовуються доводи апелянта в цій частині.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його  скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення. 

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.006053, – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 13.10.20