ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6983/20 Справа № 216/1486/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року по справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, - 
                                   В С Т А Н О В И Л А:
       30 березня 2018 року представник ТОВ «Житлосервіс-КР» звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, який уточнено 02 травня 2018 року та 12 березня 2020 року, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. За період з 01.12.2014 по 01.03.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 13739,51 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 2836,66 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 939,20 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
       Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року позовну заяву ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 13739,51 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» інфляційні втрати в розмірі 2836,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 939,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» судовий збір в сумі 1762 грн. 
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи. Зазначає, що з позивачем не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг, а суд належним чином не перевірив розрахунок заборгованості наданий позивачем та чи виконував позивач роботи та надавав послуги саме на такі суми.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “Житлосервіс-КР”, відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає фізичній особі – споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у послугах по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій за його місцем знаходження об`єкту нерухомості відповідачів.
       20.01.2014 року було укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об`єкт №1) між управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТОВ «Житлосервіс-КР», також в той же день було підписано акт прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд (а.с.4-6, 41).
       Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем житлово-комунальних послуг які надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» за вказаною адресою (а.с.7, 42).
       Відповідач визнає факт отримання послуг позивача з утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується листом ОСОБА_1 від 13.04.2016 (а.с.31).
       04 травня 2016 року на адресу ОСОБА_1 , на підставі її заяви від 28.04.2016 та у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ТОВ «Житлосервіс-КР» було направлено підписаний проект договору №4/2005 про надання послуг з утримання будинку (а.с.44).
       Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.12.2014 по 01.03.2020 відповідачем не здійснювалася оплата за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до утворення заборгованості в сумі 13739,51 грн., а також відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 2836,66 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 939,20 грн.(а.с. 87,88,89).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту, що відповідачка не сплачувала за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню в повному обсязі.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
       Між сторонами виникли правовідносини стосовно надання та оплати житлово-комунальних послуг.
       Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
       За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
       Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
       Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
       Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).
       Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
       Відповідно до ст.20 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
       Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно.
       Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
       Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
       З матеріалів справи, вбачається, що відповідно до виписки з особистого рахунку суми заборгованості по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.12.2014 року по 01.03.2020 року - заборгованість за надання житлово-комунальних послуг складає 13 739 грн. 51 коп. (а.с.87).
       Відповідно до розрахунку суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за адресою: АДРЕСА_1 , складає 2836 грн. 66 коп., сума трьох процентів річних від простроченої суми боргу складає 939 грн. 20 коп. (а.с.88,89).
       ТОВ “Житлосервіс-КР” є підприємством, що надає мешканцям послуги з утримання будинку і прибудинкової території.
       ТОВ “Житлосервіс-КР” є управителем будинку, споруди або групи будинків споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу, що підтверджується укладеним Договором з УБЖП про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі.
       ТОВ “Житлосервіс-КР” прийняло багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 ) на обслуговування, що підтверджується Додатком до Договору(а.с. 6).
Особовий рахунок по нежитловому приміщенню АДРЕСА_3 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .
       Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, власником приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.7).
       У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
       Разом з тим, відсутність в матеріалах справи договору про надання житлово-комунальних послуг не тягне за собою недійсність відносин по фактичному наданню таких послуг та не звільняє відповідача від обов`язку внесення оплати за надані йому та спожиті послуги, на чому також ґрунтуються положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 27.01.2016 року у справі №6-2864цс15.
       Таким чином, колегія суддів, враховуючи факт неналежного виконання відповідачкою обв`язку по оплаті послуг з житлово-комунальних послуг, вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо стягнення з відповідачки заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2014 року по 01.03.2020 року у сумі 13 739 грн. 51 коп.
       Наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до статей 77-78 ЦПК України, відповідачкою не спростовано та належних доказів з цього приводу нею до суду не надано.
       Перевіряючи наявність правових підстав для покладення на відповідачку обов`язку з відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період затримки виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
       Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
       Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
       Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
       Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
       Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
       Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
       З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
       Тому, на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
       Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачка у встановлені законом строки не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо стягнення з відповідачки інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу.
       При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачкою не спростована.
       Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
       Доводи апеляційної скарги щодо відсутності укладеного з позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг є безпідставними, оскільки відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг.
       Посилання на те, що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості наданий позивачем та не встановив чи виконував позивач роботи та надавав послуги саме на такі суми, є безпідставними, оскільки відповідачкою не спростовано наданий позивачем розрахунок та належних доказів з цього приводу нею до суду не надано, а обставини щодо фактичного ненадання позивачем обумовлених послуг, не скасовують наявність заборгованості у відповідачки перед позивачем, вказане питання може бути предметом іншого судового розгляду. 
       За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.
       Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства. 
       Повне рішення суду складено 21 жовтня 2020 року.

       Судді: