П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 486/856/20	
Головуючий в 1 інстанції: Далматова Г.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                      Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 листопада 2020 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до начальника СРПП Арбузинського відділення поліції Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Бойка Станіслава Станіславовича, ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне порушення, 

В С Т А Н О В И Л А :

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2676396 від 12.06.2020, винесену начальником СРПП Арбузинського ВП Братського ВП ГУ НП в Миколаївській області, капітаном поліції Бойко С.С. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Закрити справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.
Разом з позовною заявою позивачем до суду надано заяву про звільнення його від сплати судового збору або відстрочення такої сплати (а.с. 9).
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із зазначенням про необхідність вказати всіх відповідачів (співвідповідачів) по даній справі.
07 липня 2020 року позивач подав заяву про усунення недоліків та ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 липня 2020 року провадження у даній справі відкрито.
23 липня 2020 року від начальника СРПП Арбузинського відділення поліції Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Бойка С.С. надійшла заява про відвід судді ОСОБА_2 від розгляду даної справи, яку ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 жовтня 2020 року задоволено.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 жовтня 2020 року задоволено самовідвід судді Савіна О.І. від розгляду даної справи.
Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматовою Г.А. від 29 жовтня 2020 року позовну заяву по даній справі залишено без руху, так як вона не відповідає вимогам ст. 161 КАС України в зв`язку із несплатою судового збору. Визначено необхідність сплати позивачем судового збору в розмірі 420,40, грн. При цьому, судом не прийнято посилання позивача на підставу звільнення від сплати судового збору, про те, що він є пенсіонером, оскільки зазначена обставина не входить до переліку підстав для звільнення, передбачених ст.5 Закону України «Про судовий збір».
09 листопада 2020 року позивачем до суду надано клопотання про звільнення від сплати судового збору з додатками. ОСОБА_1 у вищевказаному клопотанні просив звільнити його повністю або частково від сплати судового збору у зв`язку із неспроможністю сплати судового збору в розмірі 420,40 грн за звернення по даній справі, посилаючись на наявність єдиного доходу у вигляді пенсії в розмірі 2714,14 грн. 
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції  скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає,  що судом першої інстанції не враховано положення ст. 133 КАС України та ст.8 Закону України «Про судовий збір». В ухвалі від 29.10.2020 не вирішено питання про відмову у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочку сплати судового збору, а лише вказано про неприйняття до уваги посилання позивача на те, що він є пенсіонером. За таких умов позивачем повторно подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із тяжким матеріальним становищем. Крім того, висновки суду про неможливість взяття до уваги пенсійного віку позивача та отримання ним доходу у вигляді пенсії сформовано на безпідставних припущеннях суду, що утримання транспортного засобу та купівля палива потребує несення матеріальних витрат, а тому свідчить про матеріальний стан, який дозволяє сплатити судовий збір.
Відповідно до ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що правопорушення, яке оскаржується позивачем, відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та потребує несення матеріальних витрат  на утримання автомобіля, купівлю палива тощо. Враховуючи зазначене, суд не взяв до уваги пенсійний вік позивача та отримання ним пенсії, як підставу для звільнення від сплати судового збору. Про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору також зазначено в ухвалі від 29.10.2020.
Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 липня 2020 року підтверджується факт відкриття провадження по даній справі.
Відповідно до ч. 13-15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Відповідно до п.1  ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Судова колегія звертає увагу, що можливість повернення позовної заяви шляхом застосування ч. 4 ст. 169 КАС України передбачена виключно до відкриття провадження у справі.
З огляду на вищевказані норми та обставини справи суд першої інстанції допустив порушення процесуальних норм, та помилково прийняв ухвалу про повернення позовної заяви, оскільки після відкриття провадження за встановлення обставин невідповідності позовної заяви ст. 160, 161 КАС України та не усунення позивачем її недоліків у визначений судом строк, належним є залишення позовної заяви без розгляду.
При цьому, оцінивши по суті оскаржувану ухвалу, судова колегія в будь-якому випадку не вбачає обґрунтованих підстав для її прийняття.
Мотивувальна частина оскаржуваної ухвали містить посилання на факт несплати позивачем судового збору та відсутність підстав для звільнення від його сплати.
За приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України  суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від  їх  оплати повністю  або  частково, чи відстрочити  або  розстрочити сплату судових витрат  на  визначений строк.
Відповідно до частин першої, другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати  складаються із  судового  збору та  витрат,  пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового  збору, порядок його  сплати,  повернення і звільнення  від сплати  встановлюються законом.
Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та  розміри  ставок  судового  збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".
Частиною другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно  до ч.1  статті 8 Закону України «Про  судовий  збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Аналіз вищенаведених положень законодавства свідчить, що   суд  наділено повноваженням  зменшити  тягар несення  судових витрат  для особи, яка  до  нього звертається. Водночас наведені правові норми дають підстави для висновку про те, що зменшення тягаря несення  судових витрат  є  не  обов`язком  суду,  а повноваженням за певних обставин.
Особа, яка звертається  до суду,  має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її  майнового стану  та за наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість реалізації  судом  права  зменшити  тягар несення  судових витрат у  частині  сплати судового  збору. 
Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її  майнового стану. Доказами рівня  майнового стану можуть  бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона  позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
Як вбачається з ухвали   від 29.10.2020   про залишення позовної заяви  без руху, суд зазначав про те, що відповідно до  Закону України "Про судовий збір" статус пенсіонера не є підставою для звільнення від сплати судового збору. При цьому, ухвала суду не містить правової оцінки тим обставинам (аргументам), які зазначені позивачем  в клопотанні про звільнення або відстрочення сплати судового збору від 19.06.2020 (а.с. 9), а саме, що крім пенсії ОСОБА_1 не має іншого доходу, а сплата судового збору поставить його у скрутне становище.
Таким чином,  суд  фактично  не  дослідив обставин, зазначених скаржником і формально пославшись на те, що наведені скаржником  у  клопотанні обставини  не  свідчать про наявність підстав для звільнення  від сплати судового  збору,  не  вказав, які саме обставини і докази на підтвердження рівня  майнового стану  має надати  позивач, враховуючи,  що оцінка таким доказам надається саме  судом  за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Слід зазначити, що питання перевірки реальної спроможності заявників-фізичних осіб сплатити  судовий  збір  у  спорах з суб`єктами владних повноважень набуває особливої актуальності та має детально перевірятися  судами у  випадку,  якщо  заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення  сплати судового  збору. За наявності таких питань  суди  повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного  майнового стану, у  разі  якщо  наданих доказів недостатньо або вони  не  є  належними;  повинні надати їм  належну  оцінку та прийняти вмотивоване рішення,  враховуючи,  зокрема, суть спору, статус особи заявника, обставини, що призвели  до  ускладнення можливості  сплати судового  спору.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2019 по справі №821/1896/15-а.
Судова колегія звертає увагу, що оскаржувана ухвала від 10.11.2020 також винесена без жодної правової оцінки наданих позивачем доказів щодо наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору (а.с.86-89).
Висновки суду першої інстанції про неможливість взяття до уваги пенсійного віку позивача та отримання ним доходу у вигляді пенсії належним чином не обґрунтовані, оскільки посилання на те, що оскаржуване правопорушення  здійснено у сфері забезпечення дорожнього руху та потребує матеріальних витрат на утримання автомобіля та купівлю палива жодним чином їх не підтверджують.
Висновки суду першої інстанції на те, що клопотання про звільнення від сплати судового збору від 19.06.2020 не було задоволено, підстави чого зазначено в ухвалі від 29.10.2020 є необґрунтованими, оскільки оцінку вказаному клопотанню суд не надав.
Оцінивши надані позивачем докази щодо наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору судова колегія зазначає, що належним документом, який би підтверджував обставини, стосовно того, що пенсія є єдиним джерелом доходу скаржника,  мала б  бути довідка з органу доходів і зборів про доходи позивача за попередній календарний рік, а не довідка про доходи видана Южноукраїнським об`єднаним управлінням ПФУ в Миколаївській області за період травня-жовтня 2020 року, проте дана обставина не спростовує факт необґрунтованого прийняття оскаржуваної ухвали.
В конкретному випадку при вирішенні можливості звільнення від сплати судового збору слід врахувати статус особи позивача, а також характер оскаржуваних правовідносин, які свідчать, що пенсіонеру, який оскаржує постанову про накладення штрафу  в розмірі 340,00 грн заявлено про необхідність сплати судового збору, який фактично перевищує ціну позову.
При цьому, судова колегія також враховує, що на законодавчому рівні розглядається можливість звільнення позивачів від сплати судового збору у зв`язку з оскарженням постанов у справах про адміністративні правопорушення, що вбачається з проекту Закону України від 04.05.2020 р. N 3424, який 28.09.2020 підготовленого до другого читання.
Також слід звернути увагу, що клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, заявлялося позивачем ще при зверненні з позовною заявою, що свідчить про належність дій ОСОБА_1 , спрямованих на вирішення даного питання.
При цьому суд першої інстанції не визнав відсутність сплати судового збору, як недолік позовної заяви, про що свідчить зміст ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.06.2020.
Станом на 13.07.2020 суд визнав за можливе відкрити провадження у справі, проте після декількох самовідводів ухвалою від 29 жовтня 2020 року позовну заяву знову залишено без руху, що свідчить про непослідовність дій суду першої інстанції при тривалому розгляді справи, яка відноситься до категорії термінових.
Сукупна оцінка вищенаведених обставин свідчить, що належним в даному випадку є забезпечення позивачу доступу до правосуддя шляхом звільнення його від сплати судового збору.
Повернення апеляційної скарги в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 1  ст. 320 КАС України  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких умов, суд першої інстанції достатньо не з`ясував вищевказані обставини та допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Керуючись ст.ст.308, 311, 320, 322, 328,272 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 листопада 2020 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

Суддя:                                                                                           К.В.Кравченко