Дата документу 19.10.2020 Справа № 335/2300/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 335/2300/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є,
№ 22-ц/807/2696/20                                        Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:        Кочеткової І.В.
суддів:                Кримської О.М.
                       Дашковської А.В.

 розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу запозовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 
за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України в особі представника Бутенко Марії Олегівни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 06.05.2017 о 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «БМВ 316», державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Запоріжжі допустив зіткнення з транспортним засобом «Ніссан Альмера», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого останній здійснив наїзд на припаркований автомобіль «КІА Церато», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Висновку за фактом ДТП від 06.05.2017 відповідач винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому потерпіла особа звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. Рішенням МТСБУ потерпілій особі – власнику автомобіля «КІА Церато», державний номерний знак НОМЕР_3 , було виплачено відшкодування в сумі 33 479,44 грн., крім того позивачем були понесені витрати на виконання робіт з врегулювання справи МТСБУ № 44059 в сумі 1300 гривень. Враховуючи, що відповідач витрати МТСБУ не відшкодував, просив суд на підставі ст.1191 ЦК України, ч.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-1У стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 34 779,44 грн. та відшкодувати судові витрати. 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року у задоволені позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у ДТП, а отже відсутні підстави для задоволення позову. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, МТСБУ в особі представника ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача зазначає, що судом не було враховано того, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини, при цьому доводи відсутності вини у спричинені шкоди покладено на відповідача. Відповідач не довів відсутності своєї вини у спричинені шкоди, тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволені позову.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційна скарга направлені  ОСОБА_1  за його зареєстрованою адресою місяця проживання. Про відкриття апеляційного провадження і про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом подачі оголошення на офіційному сайті Запорізького апеляційного суду у розділі «Оголошення про виклик до суду».
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу не надав
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
За приписами п.2 ч. 1ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5ст.263 ЦПК України). 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.
Правовідносини, які склались між сторонами у справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Встановлено, що 06.05.2017 о 18.10 на перехресті Прибрежної магістралі та вулиці Запорізької, м. Запоріжжя сталося ДТП за участю водія ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована.
Інспектором роти №1 батальойну№2 Управлінням патрульної поліції в м.Запоріжжі проведено перевірку за матеріалами ДТП. Згідно висновку за фактом дорожньо-транспортної пригоди, затвердженим 27.10.2017 заступником начальника УПП в м. Запоріжжі ДПП С.В. Григор`євим, 06.05.2017 близько 18.10 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 316, державний номерний знак НОМЕР_4 , на перехресті Прибережної магістралі та вулиці Запорізької, при зміні напряму руху, допустив зіткнення з автомобілем Nissan Almera , держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого останнього відкинуло на припаркований автомобіль Kia Cerato , державний номерний знак НОМЕР_3 . 
Внаслідок ДТП , з тілесними ушкодженнями до лікарні доставлено водія автомобіля Nissan Almera ОСОБА_3 та пасажира ОСОБА_4 . 
З урахуванням вказаних обставин повідомлення було внесено до ЄРДР за № 12017080050003497 від 14.08.2017. В подальшому вищевказане кримінальне провадження було закрите через відсутність складу кримінального правопорушення, оскільки потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали легкі тілесні ушкодження.
26.09.2017 старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій обл. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку разом з матеріалами ДТП направлено до УПП в м.Запоріжжі для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Працівниками поліції здійснено виїзд за місцем проживання і реєстрації ОСОБА_1 та з`ясовано, що останній тривалий час за вказаною адресою не проживає, його місце перебування невідомо.
У зв`язку із перебігом місячного строку, встановленого ч.3 ст.38 КУпАП, подальша перевірка за матеріалами ДТП припинена. 
У вказаному висновку зазначено, що у зв`язку із наявністю у діях ОСОБА_1 порушення п.п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР Україні, останній, у разі встановлення місцезнаходження, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП .
14.08.2017 власник пошкодженого у вищевказаному ДТП транспортного засобу Kia Cerato ОСОБА_5 повідомила МТСБУ про страховий випадок та 01.12.2017 відповідно до ст. 35 та п.41.1Закону №№1961-1У із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.7-9, 46). 
Згідно звіту № 2323/17 від 21.09.2017 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість майнової шкоди, завданої володільцю автомобіля Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_3 становить 36 324,57грн. Вартість понесених витрат позивача на проведення врегулювання справи склала 1300 гривень, що підтверджено платіжним дорученням № 903025 від 21 березня 2018 року (а.с.12-45).
На підставі заяви потерпілої особи ОСОБА_5 , згідно наказу МТСБУ від 14.03.2018 № 2427 та платіжного доручення № 902724 від 15.03.2018 ОСОБА_5 - власнику автомобіля Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_3 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 33 479,44 грн (а.с.50-55).
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП, а отже відсутній його обов`язок із відшкодування МТСБУ шкоди в розмірі страхового відшкодування, яку цей страховик виплатив потерпілому.
Проте такі висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства, а тому з ними не можна погодитися.
Як визначено положеннями п. 1.6 Закону № 1961-IV власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Пунктом 1.4. Закону № 1961-IV визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;
Відповідно до п. 21.1 Закону № 1961-IV, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
За змістом п. 21.3, п.21.4 Закону № 1961-IV при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Як передбачено ч. 1-3 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом п. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за наявності постанови слідчого про закриття кримінального провадження за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості.
Таким чином,  закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини.
Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника, законного володільця, такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2ст. 1167 ЦК України).
Отже, доводи апеляційної скарги Моторного (транспортного ) страхового бюро України про незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема,ст. 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та ст. ст. 1167, 1187 ЦК України знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому рішення суду відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового – про задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1921, 00 грн. що підлягають стягненню з відповідача. За подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2881,50 грн.
Ураховуючи, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог, і таке рішення суду скасовується апеляційним судом, вказані судові витрати також підлягають стягненню з відповідача по справі.
Керуючись ст. ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі представника Бутенко Марії Олегівни задовольнити.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 рокуу цій справі скасувати.
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ:21647131) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 34 779,44 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ:21647131) сплачений судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги до суду першої та апеляційної інстанції в розмірі 5255,00 гривень ( п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуючий                                                                І.В. Кочеткова

Судді:                                                                        А.В. Дашковська

О.М. Кримська