ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/892/20	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
 головуючого судді Савицького Я.Ф.,
            суддів Головея В.М.,
                                                           Принцевської Н.М.,
секретар судового засідання - Бебик А.М.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Бортик Р.О., за ордером;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради
на рішення Господарського суду Миколаївської області 
від 04 серпня 2020 року  (повний текст винесено 04.08.2020р.)
по справі № 915/892/20
за позовом фізичної особи-підприємця Ярушко Наталії Петрівни
до відповідача: Миколаївської міської ради
про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди до договору землі, -

суддя суду першої інстанції: Давченко Т.М.
час та місце винесення рішення: 28.11.2019р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22 Господарський суд Миколаївської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 11.11.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року Фізична особа - підприємець Ярушко Наталія Петрівна (далі - позивач, ФОП Ярушко Н.П., орендар) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради (далі-відповідач, Міська рада, орендодавець) про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 26.01.2010р. за №7310, у редакції запропонованій позивачем.
          В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на положення ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та зазначив, що орендодавець, всупереч вимогам закону, не розглянув заяву позивача, подану разом з проектом додаткової угоди. Крім того, позивач вказав, що після спливу договору оренди землі, він продовжує користуватись земельною ділянкою, а відповідачем не направлено протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2019р. по справі №915/892/20 (суддя Давченко Т.М.) позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ярушко Наталії Петрівни задоволені повністю. 
Визнано додаткову угоду до договору землі від 15.01.2010 № 7310 укладеного між ФОП Ярушко Наталією Петрівною та Миколаївською міською радою та зареєстрованого у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 26.01.2010  №7310,  укладеною в редакції позивача, а саме:

"ДОДАТКОВА УГОДА 
про поновлення договору оренди землі від 15.01.2010, зареєстрованого у Миколаївській міській раді 26.01.2010 за № 7310 та у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.01.2010 за № 041049700013
            м. Миколаїв          "          "           20          р.
МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА, ідентифікаційний код юридичної особи ? 26565573, що надалі іменується Орендодавець, в особі міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з однієї сторони, та фізична особа-підприсмець Ярушко Наталія Петрівна, РНОКПП ? НОМЕР_1 , що надалі іменується Орендар, з другої сторони, (далі разом іменуються Сторони, а кожна окремо ? Сторона), відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", п. 3.1 Договору оренди землі від 15.01.2010, зареєстрованого у Миколаївській міській раді 26.01.2010 за № 7310 та у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.01.2010 за №041049700013 (далі ? Договір оренди), уклали цю Додаткову угоду (далі ? Додаткова угода) про нижченаведене:
1. Договір діє до 26.01.2023.
2. Всі умови вищевказаного Договору оренди, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов?язковість для себе.
3.          Ця Додаткова угода складена українською мовою у двох оригінальних
примірниках ? по одному для кожної Сторони, кожний з яких має однакову юридичну силу.
4.          Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та скріпленая печатками Сторін.

Реквізити та підписи Сторін
 Орендодавець                          МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА    	 Орендар  ФІЗИЧНА ОСОБА-ШДПРИЄМЕЦЬ ЯРУШКО НАТАЛІЯ ПЕТРІВНА 	
Ідентифікаційний код: 26565573 Місцезнаходження:  АДРЕСА_1  тел. 0512 37-22-59	РНОКПП:  НОМЕР_1  Місце проживання:   АДРЕСА_2  тел. НОМЕР_2  	
 Міський голова _______________    О.Ф. Сенкевич (підпис) М.П.	 ФОП Ярушко Н.П.                                   ________________Н.П.Ярушко". (підпис) 	
Судове рішення мотивовано тим, що позивач здійснив всі необхідні заходи для продовження строку дії договору оренди землі, проте відповіді від відповідача на свої звернення не отримав. У той же час позивач продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. При цьому, відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем умов договору та доказів направлення позивачу листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди. У зв`язку з чим, з урахуванням приписів частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ФОП Ярушко Наталією Петрівною
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020р. у справі №915/892/20 та прийняти нове рішення по даній справі, яким у задоволенні позову фізичної особи-підприємця Ярушко Наталії Петрівни відмовити.
Звертаючись з апеляційною скаргою міська рада зазначає, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.ч. 2-5 ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" позивач повинен був повідомити відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк за шість місяців до спливу строку договору, однак, в порушення вказаних приписів, даних дій у встановлений строк позивач не вчинив, що не врахував місцевий господарський суд у своєму рішенні.
Апелянт посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2018 року у справі № 594/376/17-ц, якою визначені юридичні факти, які необхідно встановити суду для застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Враховуючи вказану постанову, Міська рада зазначає, що виходячи з приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" вбачається втрата позивачем переважного права на продовження строку дії договору оренди землі внаслідок несвоєчасного повідомлення про це орендодавця. 
Також, апелянт звертає увагу на справи №320/5724/17, 159/5756/18 та 313/350/16-ц, які станом на момент подання апеляційної скарги у даній справі, знаходились на розгляді Великої Палати Верховного Суду.
Крім того, Миколаївська міська рада зауважила, що місцевий господарський суд не врахував те, що Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради не було погоджено поновлення спірного договору оренди земельної ділянки.
Більш детальніше доводи Миколаївської міської ради викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020р. у справі №915/892/20, розгляд справи призначено на 11.11.2020р. о 10:00 год.
23.10.2020р. від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу Миколаївської міської ради, яким ФОП Ярушко Наталія Петрівна не погоджується з останньою та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
06.11.2020р. від Миколаївської міської ради до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких апелянт, зокрема, зазначає про прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанов у справах 159/5756/18 та 313/350/16-ц, в яких остання відступила від висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності КГС, викладеного у постанов від 10.09.2018р. у справі №920/739/17, а саме: стосовно тверджень про необов`язковість повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з надсиланням проекту додаткової угоди для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
У судовому засіданні 11.11.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.01.2010р. між сторонами було укладено договір оренди землі №7310 (далі - Договір), відповідно до умов якого Миколаївська міська рада (орендодавець) на підставі рішення від 25.03.2009р. зі змінами, внесеними рішеннями від 18.03.2015р. №46/45, передає, а Фізична особа-підприємець Ярушко Наталія Петрівна (орендар) приймає в оренду земельну ділянку (кадастровий номер 4810136300:01:009:0018) площею 144 кв. м., в тому числі 80 кв.м. під спорудою, 64 кв.м. під проходами та проїздами без права передачі її в суборенду, для обслуговування тимчасово розміщеного торговельного павільйону, належного підприємцю Ярушко, по пр. Леніна, поблизу житлового будинку № 4, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Заводський район/ (п.п. 1.1, 2.1, 2.2 договору).
Вказаний Договір зареєстрований у Миколаївській міській раді 26.01.2010р. та за тим самим номером, а також у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.01.2010р. за № 041049700013.
Відповідно до п. 3.1. Договору, він діє протягом 3 років з дати державної реєстрації.
Таким чином, з урахуванням Договору про зміни від від 02.06.2015р. №72-15 (а.с. 13-15) до Договору оренди землі №7310 сторонами узгоджено, що останній діє до 26.01.2018р.
Також, за передбаченими пунктом 3.1. Договору (зі змінами) умовами, орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку цього Договору. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця.
За підпунктом «в» пункту 9.3. Договору орендар земельної ділянки має переважне право перед іншими особами на укладення Договору оренди землі на новий строк (поновлення договору) за тим самим цільовим та функціональним використанням земельної ділянки, за яким вона надавалася, при умові належного виконання обов`язків за умови цього Договору. 
Відповідно до підпункту «ж» п.9.4. Договору, у разі наміру скористатися переважним правом на укладення Договору на новий строк, орендар зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку цього Договору, або повідомити про інший намір її використання, при цьому орендна плата за землю вноситься до дня звільнення земельної ділянки від споруд та приведення її у стан, придатний для використання (до повернення її за актом приймання - передачі) або до укладення нового Договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов`язку сплати заборгованості по орендній платі в повному обсязі, у тому числі з урахуванням плати за період після спливу строку цього Договору до дати повернення земельної ділянки за актом приймання - передачі.
Пунктом 11.6. Договору також встановлено, що орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має, зокрема, переважне право на продовження строку оренди (поновлення Договору). У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 6 (шість) до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Матеріали справи свідчать, що 11.12.2017р. ФОП Ярушко Н.П. звернулась до орендодавця через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою про продовження Договору оренди земельної ділянки, до якої було додано проект додаткової угоди (а.с. 17-18, 78-79).
Дане звернення було розглянуто Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, яке своїм листом №17-5754 від 22.12.2017р. повідомило позивача, зокрема, про можливість поновлення терміну дії правових документів на відповідну земельну ділянку, на строк, який встановлений раніше оформленим правовим документом на користування земельною ділянкою, тобто - Договором оренди (а.с. 19).
Однак, заява щодо продовження Договору оренди та проект додаткової угоди з боку орендодавця були залишені без відповіді.
При цьому, як свідчать матеріали справи, орендар продовжив користуватися земельною ділянкою, що не заперечується відповідачем. Будь-які скарги та зауваження до позивача з боку орендодавця у матеріалах справи відсутні. Жодних повідомлень від відповідача щодо відмови в поновленні договору або претензій щодо неналежного виконання орендарем умов договору у матеріалах справи не міститься.
Разом з тим, в подальшому, після закінчення строку дії спірного Договору оренди, а саме 25.06.2020р. позивач знов звернувся до Миколаївської міської ради із листом-заявою вже на ім`я міського голови (реєстраційний номер 6885/02-19 від 25.06.2020р.) про укладення додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі від 15.01.2010р. №7310, до якої було додано проект додаткової угоди про поновлення дії Договору оренди землі на тих самих умовах (а.с.20-21).
Але, відповіді на свої звернення щодо продовження (поновлення) Договору оренди землі позивач також не отримав. 
Миколаївська міська рада відповіді на заяву позивача не надала, а запропонований ФОП Ярушко Н.П. проект додаткової угоди досі не підписано.
Таким чином, враховуючи, що позивач як орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку Договору та вносити орендну плату, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень, а відповідач як орендодавець, не повідомив протягом місяця після закінчення строку Договору про заперечення у поновленні Договору оренди землі, ФОП Ярушко Н.П. вважає відповідний Договір поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Вказані обставини стали підставою звернення ФОП Ярушко Н.П. до господарського суду з відповідним позовом.
Разом з тим, відповідач посилається на наданий до суду Лист Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 18.06.2020р. за №19336/12.01-24/20-2 у якості відповіді на службову записку управління земельних ресурсів від 02.04.2020р. №9846/11.02-03/20-2. Відповідно до цього Листа Департамент архітектури та містобудування не погоджує поновлення Договору оренди земельної ділянки площею 144 кв.м. для тимчасово розміщеного торговельного павільйону по пр. Центральному, поблизу житлового будинку №4 в Заводському районі м. Миколаїва.
Водночас, доказів надіслання наведеного вище Листа та повідомлення позивача щодо непогодження Департаментом відповідного Договору оренди у матеріалах справи не міститься.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Враховуючи, що між сторонами договір оренди землі, до спірних правовідносин застосовуються спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду землі".
Предметом позову у даній справи є визнання додаткової угоди укладеною на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".
Нормою ст. 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").
Умови та порядок поновлення договору оренди землі врегульовані приписами ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Так, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч.1 цієї статті).
Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. 
У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 наведеного Закону).
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
22.09.2020р. Великою Палатою Верховного Суду були винесені постанови у справах №159/5756/18 та №313/350/16-ц, в яких вказано, що законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої ч.ч. 1-5, так і для підстави, передбаченої ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що свідчить про їх логічну послідовність.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: 
- орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором оренди;
- орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;
- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 
- орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою;
- орендодавець протягом місяця письмово не повідомив орендаря про відмову у поновленні договору оренди.
Судова колегія зазначає, що при вирішенні спору у даній справі, що переглядається в апеляційному порядку, врахуванню при застосуванні вказаної норми підлягає правова позиція, викладена у вищенаведених постановах Великої Палати Верховного Суду, яка є останньою правовою позицією, прийнятою за подібних правовідносин.
Таким чином, виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. 
При цьому, додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.
Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»). І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Як зазначалось вище, строк дії Договору оренди землі №7310 сторонами визначено до 26.01.2018р.
Судом встановлено, що з метою реалізації свого переважного права на укладення Договору оренди землі на новий строк, позивач звернувся до Миколаївської міської ради 11.12.2017р. із проектом додаткової угоди.
Отже, у даному випадку позивач, у передбачений законом спосіб та строк (не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, що закріплено ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі») подав відповідачу заяву про поновлення договору, а відповідач у порушення встановлених законом способу та строку (ч. 5 та ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі») не повідомив орендаря його про відмову від укладення договору та не підписав надіслану йому додаткову угоду.
При цьому, судова колегія зауважує, що не зважаючи на те, що орендарем було прострочено звернення до відповідача у рамках умов Договору оренди, позивач встиг звернутись до орендаря у строк, передбачений для такого звернення діючим законодавством, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що не йде в розріз із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 22.09.2020р. у справах №159/5756/18 та №313/350/16-ц.
Тому, доводи апелянта щодо несвоєчасного повідомлення ФОП Ярушко Н.П. орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, судовою колегією відхиляються. У зв`язку з цим, і посилання апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2018 року у справі № 594/376/17-ц, згідно з якою втрата позивачем переважного права на продовження строку дії договору оренди землі відбулась внаслідок несвоєчасного повідомлення орендодавця про такий намір.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що указана вище постанова Великої Палати Верховного Суду ухвалена, виходячи з інших обставин справи. Так, зокрема, у справі №594/376/17-ц, у відмінності від справи №915/892/20, орендарем не доведено направлення орендодавцю листа-повідомлення про намір поновити договір оренди землі; позивач посилався на те, що діями орендодавця та третьої особи, між якими укладено новий договір оренди земельної ділянки, яку раніше орендував позивач, порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди землі.
Посилання відповідача на те, що Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради в листі від 18.06.2020р. №19336/12.01-24/20-2 відмовлено у погодженні поновлення договору оренди землі є хибним, оскільки таке заперечення, згідно вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» повинно бути зроблено протягом місяця після отримання листа-повідомлення орендаря про намір використати переважне право на поновлення договору оренди землі.
Проте, лист-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі орендарю протягом місяця після закінчення строку договору не направлявся, що не заперечується сторонами та вбачається з матеріалів справи.
Таким чином, з огляду на те, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди більш ніж за місяць до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору; враховуючи недотриманням орендодавцем вимог ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», апеляційна колегія вважає, що в орендаря виникло право на поновлення договору оренди на підставі ч. 6 ст. 33 зазначеного Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 22.09.2020р. у справах №159/5756/18 та №313/350/16-ц.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що, як вже було зазначено вище, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, в передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.
При цьому, судова колегія звертає увагу, що саме невиконання відповідачем вимог закону на укладення додаткової угоди до оренди землі вимусило позивача надати до суду відповідну редакцію додаткової угоди для її визнання.
Отже, враховуючи, що Миколаївська міська рада зволікає з укладенням додаткової угоди, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання поновленим договір оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди на умовах, запропонованих позивачем, та зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на встановлені обставини судова колегія вказує, що наведені Миколаївською міською радою у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020р. у справі №915/892/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - без задоволення.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020р. у справі №915/892/20 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови підписаний 12.11.2020р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                          Головей В.М.
Суддя                                                                                          Принцевська Н.М.