16.10.20
33/812/322/20
Справа № 487/3653/20
Провадження № 33/812/322/20 
ПОСТАНОВА
Іменем України
16 жовтня 2020 року                                                        м. Миколаїв
                      
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,
за участю: адвоката Нехорошева О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно постанови суду 21 червня 2020 року о 17 год. 30 хв. по вулиці Індустріальна,10 в м. Миколаїв ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21061», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук. В присутності двох свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апелянт стверджує, що його безпідставно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент складання відносно нього вказаного протоколу від 21 червня 2020 року він не знаходився в стані наркотичного сп`яніння та не керував в цьому стані транспортним засобом, знаходився на сервісі шиномонтажу, а тому підстав для його зупинки в поліцейських не було, так само як і вимагати надати документи на транспортний засіб та водійське посвідчення для перевірки. Під час складання протоколу поліцейським не було роз`яснено його права та не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а тільки було запропоновано проїхати на «Володарського», на що він не погодився, оскільки раніше - 11 травня 2020 року - цим же поліцейським було нанесено йому тілесні ушкодження, а тому з ним він відмовився їхати. 
Також зазначає, що не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки судом не надано правової оцінки відповідності складеного поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення вимогам законодавства, а саме: ст. 254, 256, 266 КУпАП, п.п. 6, 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, п.п. 2,3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, ш знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, п.1 та п. 2 розділі II, п. 4 та п. 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
Апелянт зазначав, що у протоколі відсутні підписи двох свідків, які засвідчили запис про його відмову в підписанні протоколу, копію протоколу про адміністративне правопорушення він не отримував. Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки долученими його представником відеозаписам з нагрудних камер поліцейських під час його затримання 11 травня 2020 року та копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВД № 297737 від 11 травня 2020 року на підтвердження мотивів відмови їхати для проходження медичного огляду із поліцейським ОСОБА_2 та відмовлено в клопотанні про допит свідків.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, адвоката Нехорошева О.В. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Приймаючи оскаржувану постанову, суддя дійшов висновку, що досліджені у справі докази є переконливими та підтверджують, що 21 червня 2020 року о 17 год. 30 хв. по вулиці Індустріальна,10 в м. Миколаїв ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21061» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним.
Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).
Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: 
наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці);
звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно пункту 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 288928 від 21 червня 2020 року водій ОСОБА_1 21 червня 2020 року о 17 год. 30 хв. по вулиці Індустріальна,10 в м. Миколаїв керував автомобілем «ВАЗ-21061» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол складений за участю свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та підписаний ними.
ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився.
Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Так, в письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , вказано, що в її присутності водій ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та від ознайомлення та підпису в протоколі відмовився.
Такі ж пояснення дав свідок ОСОБА_4 .
Вказані обставини підтверджуються і дослідженою судом відеозйомкою, проведеною працівниками поліції, з якої вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. 
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.
До того ж факт відмови від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не оспорювався.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом, а стояв на сервісі шиномонтажу, повністю спростовуються дослідженою судом відеозйомкою, проведеною працівниками поліції. Зокрема на відеозаписах зафіксовано рух транспортного засобу ОСОБА_1 - «ВАЗ-21061», номерний знак НОМЕР_1 , його зупинку біля сервісу шиномонтажу, після чого з автомобіля вийшов ОСОБА_1 та до нього підійшли працівники поліції. До того ж з відеозапису вбачається, що ним особисто були надані пояснення в присутності свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 щодо того, що він рухався з вул. Чигрина додому. 
Посилання апеляційної скарги на те, що у працівників поліції не було підстав для зупинки його транспортного засобу та вимагати надати документи на транспортний засіб та водійське посвідчення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль було зупинено ОСОБА_1 з власної ініціативи, а не на вимогу поліцейського. Такі обставини були підтверджені і представником ОСОБА_1 – адвокатом Нехорошевим О.В. – в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції. Щодо права поліцейського вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у разі, якщо зовнішні ознаки особи або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, то такі повноваження передбачені ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Отже вимога до водія пред`явити документи та подальша процедура оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення є правомірними.
Посилання апелянта на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків є необґрунтованими. Так, представником ОСОБА_1  – адвокатом Нехорошевим О.В. – в суді першої інстанції було заявлено клопотання про допит в якості свідків працівників поліції, які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення. Зі звукозапису судового засідання від 14 вересня 2020 року вбачається, що таке клопотання обґрунтовано необхідністю з`ясування того, які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені працівниками поліції у  ОСОБА_1  та з яких причин вони вимагали у нього пред`явлення документів документи на транспортний засіб та водійське посвідчення. Отже, з огляду на вищевикладене та враховуючи, що виявлені поліцейськими ознаки наркотичного сп`яніння зазначені ними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 288928 від 21.06.2020 року та у направленні водія ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні даного клопотання.
Не заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги щодо того, що протокол складено з порушенням норм закону та за відсутності підписів двох свідків, які б засвідчили його відмову від підпису в протоколі, так вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також з урахуванням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Протокол складено в присутності свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчать їхні підписи у вищезазначеному протоколі.
Положеннями статті 256 КУпАП встановлено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу - в ньому робиться запис про це. 
Факт відмови ОСОБА_1 підписувати протокол підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , долученим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що на прохання поліцейського підписати протокол останній відповів відмовою, про що поліцейським зроблено відповідний запис у протоколі. 
Крім того є безпідставними доводи, що поліцейським не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Так за положеннями пунктів 12 розділу ІІ, 17 ІІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставила, про що робиться запис у згаданому вище висновку.
Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння. 
Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не передбачено законом, а дії працівників поліції, які запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відповідали вимогам п. 2.12 зазначеної Інструкції.
Не можуть бути прийняті до уваги і посилання апелянта на те, що працівники поліції при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення не роз`яснили йому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки порушень таких прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційним судом не встановлено. Так, з матеріалів справи вбачається, що такі права ОСОБА_1 були реалізовані у повному обсязі: до вирішення справи судом першої інстанції він знайомився з матеріалами справи, робив з них копії, надавав письмові пояснення і заявляв клопотання, скористався юридичною допомогою адвоката, разом з яким приймав участь в судовому засіданні у суді першої інстанції, подавав суду докази.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо відмови від проходження медичного огляду саме з поліцейським ОСОБА_2 , через нанесення останнім 11 травня 2020 року тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , оскільки будь-яких доказів про притягнення поліцейського ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_1 11 травня 2020 року, коли на ОСОБА_1 було складено протоколи щодо вчинення ним правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 173 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, суду апеляційної інстанції також не було надано таких доказів, а з відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд будь з ким.
До того ж мотиви відмови від проходження медичного огляду не впливають на склад правопорушення, а тому не мають правового значення.
За такого доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про ненадання судом першої інстанції належної оцінки наданих ним доказам на підтвердження мотивів відмови їхати до медичного закладу з поліцейським ОСОБА_2 : відеозапису із нагрудних камер поліцейських та копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВД № 297737 від 11 травня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.
Посилання адвоката Нехорошева О.В. в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 працівники поліції пропонували проїхати з ними на «Володарського», а не до медичного закладу, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого працівник поліції у присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти медичний огляд «в наркологічному центрі на Володарського». 
З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
З огляду на вищевикладене немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.
Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130  КУпАП - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць