Ухвала
 
23 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 478/2112/19
провадження № 61-16306ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко Олена Олексіївна, про визнання недійсними доручення та договору міни, скасування державної реєстрації права власності,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просила просила: визнати недійсним доручення за реєстраційним номером 1007 від 29 серпня 2001 року, посвідчене приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О. О.; визнати недійсним договір міни за реєстраційним номером 2633 від 13 жовтня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О. О.; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 4823684200:05:000:0157.
Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала 03 листопада 2020 року до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права,  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2020 року справу № 478/2112/19 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має для неї виняткове значення, як учасника, яким подається касаційна скарга. Проте  ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому проявляється виняткове значення цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для  ОСОБА_1 .
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко Олена Олексіївна, про визнання недійсними доручення та договору міни, скасування державної реєстрації права власності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                                        Є. В. Краснощоков 
 
                                                                                                        В. І. Крат