УХВАЛА

17 грудня 2020 року  
Київ
справа №824/3155/14-а
адміністративне провадження №К/9901/33329/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року
у справі №824/3155/14-а
за позовом ОСОБА_1 
до Офісу Генерального прокурора, Чернівецької обласної прокуратури 
про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Генеральної прокуратури України (правонаступником якої є Офіс Генерального прокурора), прокуратури Чернівецької області (правонаступником якої є Чернівецька обласна прокуратура), в якому просив:
- скасувати наказ Генерального прокурора України №1485к від 23 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Чернівецької області;
- стягнути з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування заборони передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року позов задоволено частково: скасовано наказ Генерального прокурора України №1485к від 23 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Чернівецької області; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Чернівецької області з 24 жовтня 2014 року; стягнуто з прокуратури Чернівецької області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року по 01 липня 2020 року в сумі 799843, 40 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Чернівецької області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, підлягало негайному виконанню. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року виправлено арифметичну помилку, допущену у пункті четвертому резолютивної частини рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року №824/3155/14-а, а саме  викладено його у наступній редакції: «4. Стягнути з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2014 року по 01.07.2020 року в сумі 800969 (вісімсот тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 94 копійок.».
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року (повний текст якої виготовлено 04 листопада 2020 року), апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю: ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року скасовано; рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року скасовано в частині стягнення      на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині відмови в зобов`язанні Офісу Генерального прокурора проінформувати     Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування заборони передбаченої   частини третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади»; прийнято в зазначених частинах нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24 жовтня 2014 року по 01 липня 2020 року в сумі 1377279, 50 гри.; зобов`язано Офіс Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади". В іншій частині рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року залишено без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 07 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора в даній справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Обгрунтовуючи касаційну скаргу, Офіс Генерального прокурора, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статі 328 КАС України, звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій застосували статтю 61 Конституції України та статтю 235 Кодексу законів про працю України без застосування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі №800/235/17, щодо застосування норм Закону України «Про очищення влади» у подібних правовідносинах, згідно з якими мета застосування вказаного Закону для захисту прав і свобод інших людей є легітимною, а його застосування має сприяти дотриманню балансу між потребами демократичної держави та захисту демократії і правами людини.
У касаційній скарзі, як на підставу до відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник, окрім іншого, наводить пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що ним вмотивовано обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі №826/5029/16 та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, доводи, які викладені в касаційній скарзі, потребують перевірки    та вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, Офіс Генерального прокурора у поданій касаційній скарзі зазначає, що остання стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.
Зокрема, відповідач вказує на те, що значний суспільний інтерес цієї категорії справ підтверджується численними публікаціями у засобах масової інформації та є загальновідомим фактом.
Крім цього, скаржник зауважує, що  в провадженні  адміністративних судів різних інстанцій перебуває понад 150 справ лише за позовами прокурорів, звільнених у зв`язку із застосуванням до них заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», а тому справа має виняткове значення для відповідача.
Також скаржник, вважаючи, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики,  наголошує, що різні підходи до застосування норм права призведуть до спорів, пов`язаних з можливістю порушення вимог Закону України «Про очищення влади» при поновленні (призначенні) особи на посаді прокурора,  у зв`язку із цим вкрай важливою є необхідність формування правової позиції Верховного Суду щодо механізму вирішення правової проблеми, яка має місце у ситуації з поновленням на роботі за наявності прямої заборони, встановленої чинним законодавством, обіймати відповідні посади на публічній службі.
З огляду на обґрунтування касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими і вмотивованими та потребують перевірки.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга відповідає вимогам    статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку на касаційне оскарження (з урахуванням частини першої статті 329 КАС України), підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні,
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №824/3155/14-а.
2.  Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного    провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань. 
3. Витребувати з Чернівецького окружного адміністративного суду справу №824/3155/14-а.
4.Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду