КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 367/7522/19                                                                   Головуючий у 1-й інст. - Карабаза Н.Ф.
Апеляційне провадження 22-ц/824/12682/2020                                                     Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
        21 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Карабаза Н.Ф. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , в якому з урахуванням зменшених позовних вимог просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 27 422,40 грн. та судові витрати у справі.
Посилається на те, що 22.06.2019 року о 13 год. 00 хв. в м. Ірпінь, по вул. Давидчука, 42 ОСОБА_3 керуючи автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надала дорогу автомобілю Subaru Outback, державний номерний знак  НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів. Постановою Ірпінського міського суду Київської області №367/5160/19 від 12.09.2019 року ОСОБА_3 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. ОСОБА_1  звернувся до сервісного центру Subaru House для відновлення свого пошкодженого автомобіля. Відповідно до заказ-наряду №2272 від 22.07.2019 року загальна вартість робіт склала 32 828,00 грн, а вартість деталей 24 813,00 грн. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 14.04.2020 року сплатила  ОСОБА_1  30 218,60 грн. страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за участі відповідача, тому позивач вважає, що відповідач зобов`язана відшкодувати йому матеріальні збитки на загальну суму 27 422,40 грн.
 
         Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
         Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000 грн.
         Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 27 422,40 грн., судові витрати у справі.
         Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми статей 1166,1187 ЦК України. Відповідач порушила правила дорожнього руху та завдала матеріальної шкоди позивачу, яка полягає у пошкодженні його автомобіля. Враховуючи, що ПАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатила страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 30 218,60 грн., іншу частину завданих збитків у розмірі 27 422,40 грн. має сплатити відповідач. Крім того, судом безпідставно стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн., оскільки поданий до суду представником відповідача відзив на позовну заяву не містить жодних розрахунків суми судових витрат, які відповідач поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Копія договору про надання правової допомоги також не містить жодних розрахунків вартості надання правової допомоги. На підтвердження повноважень діяти від імені та за дорученням клієнта представник відповідача надав ордер, в якому вказано, що представництво буде здійснюватись в Ірпінському районному суді міста Києва. Адвокат Шимко А.О. не приймав участь у судових засіданнях під час розгляду справи Ірпінським міським судом Київської області.
        Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що жодних відомостей стосовно виплати ПАТ «АСК «ІНГО Україна» позивачу страхового відшкодування відповідач не отримував. У апеляційній скарзі також відсутні докази щодо отримання ОСОБА_1 страхового відшкодування на суму 30 422 грн., у зв`язку чим відповідач не може ознайомитись із майновою вимогою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 . Наявний у матеріалах справи ордер №679233 було видано 16.04.2020 року на підставі договору про надання правової допомоги №25/20 від 07.04.2020 року, належним чином завірена копія якого була долучена до справи в якості підтвердження повноважень адвоката Шимко А.О. Згідно даного договору права адвоката не обмежуються, тому не мало обмежень і представництво ОСОБА_5 адвокатом Шимком А.О. в Ірпінському міському суді Київської області у справі про відшкодування шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач погодився на отримання страхового відшкодування в розмірі погодженому зі страховиком у сумі 32 460 грн. 14.04.2020 року ПАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатило ОСОБА_1 30 218,60 грн страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за участю ОСОБА_3 . Розмір суми страхового відшкодування та строки виплати вказаної суми позивачем не оскаржувались, тому відсутні підстави для стягнення додаткової доплати з відповідача у розмірі 27 422,40 грн., оскільки страховик здійснив відшкодування в межах страхової суми, яка не перевищує ліміти встановлені у договорі обов`язкового страхування.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
         Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2019 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 належить транспортний засіб - Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.7).
Згідно заказу-наряду №2272 від 22.07.2019 року загальна вартість робіт по відновленню автомобіля Subaru Outback, д.н.з. НОМЕР_2 склала 32 828,00 грн (без ПДВ), а вартість деталей 24 813,00 грн (без ПДВ), а всього 57 641,00 (без ПДВ) (а.с.8).
Позивач посилається на те, що вінзвернувся до сервісного центру Subaru House для відновлення свого автомобіля. Проте, з доданих до позовної заяви документів неможливо встановити організаційно - правову форму суб`єкта господарювання, до якого позивач звернувся для проведення відновлювальних робіт та підтвердити факт здійснення господарської операції таким суб`єктом.
ЗгідноПоложення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995  № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. (п.2.1).
Відповідно до пункту 2.4. вказаного Положенняпервинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З матеріалів справи вбачається, що заказ-наряд №2272 від 22 липня 2019 року не відповідає вищевказаним вимогам для первинних документів, а тому не може бути належним доказом здійснення господарської операції, зміст якої зазначено у вказаному документі.
Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди  цивільно-правова відповідальність відповідачаОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» згідно полісу №АО 3122445строком дії до 31.03.2020 року, страхова сума встановлена у розмірі 100 000 грн. за відшкодування шкоди заподіяної майну потерпілих (а.с.29).
 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідноп. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п.9.1. статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до страховикавідповідача - АТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій крім свого розрахункового рахунку, вказав, що розмір матеріального збитку погоджений у розмірі 32 460грн. (а.с.39)
Іззаяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 22 червня 2020 року вбачається, що ним було отримано погоджене страхове відшкодування у розмірі 30 218,60 грн. (а.с.41)
 Доводи скаржника про те, що судом неправильно застосовано норми статей 1166,1187,1192 ЦК України, а  отриманого страхового відшкодування недостатньо для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідноп.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
За умовами Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
 Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.              
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно ст.1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
              
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст.36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України.
 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 погодився на отримання страхового відшкодування в розмірі погодженому зі страховиком у сумі 32 460 грн., виплатило 30 218,60 грн. Розмір вказаної суми страхового відшкодування та строки виплати вказаної суми позивачем не оскаржувались.
         Тобто, страховик відповідача - АТ «АСК «ІНГО Україна» здійснив страхове відшкодування в межах страхової суми (страхова сума встановлена у розмірі 100 000 грн. за відшкодування шкоди заподіяної майну потерпілих а.с.29), яка не перевищує ліміти встановлені у договорі обов`язкового страхування відповідно до полісу №АО/3122445, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_4 додаткової доплати у розмірі 27 422,40 грн. 
 
З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Однак, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000 грн., виходячи з наступного.
          Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
         За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказівтощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
         Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву представник відповідача Шимко Андрій Олександрович просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн. 
         До відзиву представником відповідача було додано, зокрема договір №25/20 про надання правової допомоги від 07.04.2020 року та квитанцію від 07.04.2020 року на суму 7000 грн. (а.с.26,28).
         Відповідно до п.1.1. Договору про надання правової допомоги, в порядку і на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги:
          надання юридичних консультацій у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
         складання заяв, в тому числі позовних, пояснень та ін. процесуальних документів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
          складання та подача апеляційної скарги у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
          представництво інтересів замовника у суді по справі  про притягнення до адміністративної відповідальності та у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
          інші юридичні послуги. 
          Згідно п.3.2. договору, за послуги за п.1.1. Договору замовник сплачує виконавцю винагороду згідно Додатку 1 до цього договору. 
           Проте, Додатку 1 до договору про надання правової допомоги представником відповідача суду не надано та матеріали справи не містять.
          Крім того, за умовами договору про надання правової допомоги адвокат Шимко А.О. надає ОСОБА_4 юридичні послуги не лише у справі про відшкодування шкоди, завданої ДТП, а також у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.
          Колегія суддів звертає увагу, що всупереч вимогам ст.137 ЦПК України представником відповідача не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг) та розрахунку витрат на правову допомогу у вказаній справі.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення з позивача, понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
         Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 Таким чином, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000 грн.  
В іншій частині рішення суду належить залишити без змін.
      Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000 грн. - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000 грн. - відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.
 
              Головуючий                                     Рубан С.М.   
              Судді                                                 Заришняк Г.М.
                                Мараєва Н.Є.