ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року
м.Харків

Справа № 629/971/20
Провадження № 22-ц/818/3712/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,
секретаря Кучер Ю.Ю.,
Учасники справи :
позивач - Акціонерного Товариства комерційного банку «ПриватБанк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом  Акціонерного Товариства комерційного банку «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2020 року (суддя Смірнова Н.А.),-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.04.2010 року та отримав кредит у розмірі 13200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 

В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 28.01.2020 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобов`язань у розмірі 29076 гривень 85 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16724 гривні 10 копійок; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4615 гривень 72 копійки; нарахованої пені у розмірі 5876 гривень 23 копійки, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень ( фіксована частина), 1360 гривень 80 копійок (процентна складова). 
Відповідачу направлялася претензія щодо вимог погашення суми заборгованості за кредитом, яка залишилася без уваги. 

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 29076 гривень 85 копійок, а також судові витрати у розмірі 2102 гривні.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 16724 гривні 10 копійок за кредитним договором № б/н від 01.04.2010 року та судовий збір у розмірі 1209 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором у розмірі 16724,10 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимогах щодо стягнення відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України, та неустойки скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Зазначає, що крім анкети-заяви відповідачем у той же день було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій вказано: тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом – 2,5 % в місяць (30% річних), строк внесення щомісячних платежів, розмір пені та штрафів за порушення грошових зобов`язань. Тому суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування позикою та неустойки, оскільки сторони погодили всі істотні умови Договору. 

Крім того, суд першої інстанції посилаючись на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 проігнорував, що в зазначеній постанові зверталась увага на можливість Банку заявити вимоги за ст. 625 ЦК України, що було зроблено в даній справі. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В письмових поясненнях, наданих апеляційному суду АТ КБ «ПриватБанк», зазначає, що Банком заявлялась вимога щодо стягнення відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий Банком до суду першої інстанції, відсотки на підставі ст. 625 ЦК України нараховані виходячи з відсоткової ставки 84,0 %, яка не погоджена сторонами. Тому суму вказаних відсотків перераховано за відсотковою ставкою 3% річних, як зазначено у ст. 625 ЦК України. Розмір відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2019 року по 28.01.2020 року, складає 166,57 грн. 

Щодо нарахування неустойки посилається на погодження між сторонами порядку її нарахування у довідці про умови кредитування, підписаній відповідачем. Проте зазначає про неможливість одночасного застосування подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором , посилаючись на правові позиції Верховного Суду, тому вважає обґрунтованими вимоги про стягнення штрафу. Відповідно до умов підписаної довідки про умови кредитування сума штрафу складає : 500 грн. – фіксована частина, 844,53 грн. – процентна складова. 

У судове засідання апеляційної інстанції представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.124). Крім цього, до суду надійшла заява представника позивача в якій він просить розглядати справу за його відстутності.

Відомості про вручення судових повісток про виклик ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 10.09.2020 року та на 22.10.2020 року, в матеріалах справи відсутні. 

Апеляційним судом направлялись запити до компетентних органів щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

Згідно інформаціної довідки ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_1 був знятий з реєстрації за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) 25.07.2019 року (а.с.116).

За даними Департаменту реєстрації Харківської міської ради у Реєстрі територіальної громади міста Харкова відмості про реєстрацію ОСОБА_1 відсутні (а.с.120).

За таких обставин, виклик ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 22.10.2020 року 0 9 год.20 хв. та на 30 листопада 2020 року на 11 год. 45 хв. здійснювався шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.123).

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому в іншій частині вказане рішення судом не переглядається.

Судом встановлено, що 01.04.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/ншляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з якою остання отримала платіжну карту кредитка «Універсальна». 

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 

Згідно п.2 статуту АТ КБ «Приватбанк», банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Приватбанк».

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  відповідача ОСОБА_1  станом на 28.01.2020 року становить 29076 гривень 85 копійок та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16724 гривні 10 копійок; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4615 гривень 72 копійки; нарахованої пені у розмірі 5876 гривень 23 копійки, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень ( фіксована частина), 1360 гривень 80 копійок (процентна складова). 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем, визначені в Умовах та правилах наданнях банківських послуг в ПриватБанку, а також у витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна".

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляв АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У долученій заяві-анкеті позичальника процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

У Довідці про умови кредитування від 01.04.2010 року, підписаній відповідачем, містяться умови договору, зокрема і про розмір відсотків за користування кредитними коштами – 2,5% на місяць, штрафу та пені.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, встановивши їх у розмірі 84% річних, а також пеню і штраф (фіксовану та процентну складову).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Разом із цим, ні в анкеті-заяві, ні в довідці про умови кредитування строк кредитування не зазначено, що позбавляє суд можливості визначити період та підстави нарахування відсотків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання.

До апеляційної скарги банком надано довідку , з якої вбачається, що кредитна картка, видана на ім`я  ОСОБА_1  неодноразово перевипускалася Банком, строк дії останньої – до червня 2022 року.

Однак вказана довідка не може бути прийнята судом апеляційної інстанції в якості доказу.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами п. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 

Доказів неможливості надання документів до суду першої інстанції на підтвердження вимог щодо стягнення відсотків банком не надано.

АТ КБ «ПриватБанк», як утримувач такої інформації мав можливість надати усі докази на підтвердження позовних вимог до суду першої інстанції, проте таким правом не скористався.

Банк не позбавлений можливості звернутися  до суду з позовом про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст.625ЦК України з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом (звернення до суду з дійсним позовом) . 

З огляду на викладене, судова колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення неустойки та відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки проценти в межах позовних вимог були розраховані за ставкою 84%.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Питання про розподіл судових витрат колегія суддів вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Керуючись ст. 141, 367, 368, ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,  суд –
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства комерційного банку «ПриватБанк» – залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                         С.С. Кругова

Судді                                                                                         Н.П.Пилипчук
                                                                                       
О.Ю.Тичкова

Повний текст постанови складено 1 грудня 2020 року.