ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року                                                                              Справа № 924/611/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 

за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився  
відповідача: Шишова Ю.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 24.09.2020, повне рішення складене 24.09.2020, у справі № 924/611/20 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"                     
до Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання" 
про стягнення 296240,12 грн 

В травні 2020 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовною заявою до Комунального підприємства «Славутське житлово комунальне об`єднання» про стягнення 296 240,12 грн, з яких 161 843,00 грн - основного боргу, 91 596,86 грн - пені, 14 100,58 грн - 3% річних, 28 699,68 грн - інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням КП «Славутське житлово комунальне об`єднання» зобов`язань за Договором № 1234/1718-КП-34 постачання природного газу від 26.09.2017 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/611/20, позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Славутське житлово комунальне об`єднання» про стягнення 296 240,12 грн, з яких 161 843,00 грн - основного боргу, 91 596,86 грн - пені, 14 100,58 грн – 3% річних, 28 699,68 грн - інфляційних втрат, задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства «Славутське житлово комунальне об`єднання» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 161 843,00 грн - основного боргу, 91 596,86 грн - пені, 14 100,58 - грн 3% річних, 25 578,21 грн - інфляційних втрат, 4 396,78 грн - витрат зі сплати судового збору.
У решті позову відмовлено.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», частково не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/611/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3 121,47 грн - інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задоволити вимоги про стягнення 3 121,47 грн - інфляційних втрат.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:
- місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку про те, що нарахування інфляційних втрат на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць чинним законодавством не передбачено;
- розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
- формула визначення індексу інфляції за будь-який період прострочення встановлена в абзаці 5 листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97-р, зокрема, передбачено, що необхідно щомісячні індекси інфляції за відповідний проміжок часу помножити між собою. Математична операція «перемноження» індексів інфляції між собою на відміну від операції «додавання» призводить до того, що отриманий в результаті такої операції «перемноження» індексів інфляції за відповідний період буде отримано індекс інфляції, який враховує індекс інфляції попереднього періоду та збільшує такий індекс інфляції попереднього періоду на індекс інфляції наступного періоду і так далі;
- позивач у відповідності до положень листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р при здійсненні розрахунку інфляційних втрат використовує методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця. Використання для розрахунку інфляційних втрат суми боргу без урахування збільшення на індекс інфляції призводить до зовсім інших математичних результатів, які суперечать підходу, встановленому Верховним Судом України та Державною службою статистики України;
- нарахуванню згідно інфляційних процесів підлягають не тільки основна сума боргу, а й суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18 та Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019 у справі 905/600/18. Крім того, у постанові від 25.08.2020 у справі № 924/534/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду надав детальні роз`яснення щодо методики та правильності розрахунків позивача.
Таким чином, на думку скаржника, рішення місцевого господарського суду в частині зменшення розміру інфляційних втрат прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому наявні усі правові підстави для його скасування в частині неправомірно відмовлених у стягненні інфляційних втрат у повному обсязі /а.с. 98-104/.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/611/20, розгляд справи призначено на 18.11.2020 об 11:00 год. 
В призначене судове засідання 18.11.2020, Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» явку повноважного представника не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлено належним чином /а.с. 121/.
Представник Комунального підприємства «Славутське житлово комунальне об`єднання» в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.  
Відповідно до ч.12   ст.270 ГПК України,   неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що ухвалою суду від 02.11.2020 явка представників сторін в судове засідання 18.11.2020 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд 
ВСТАНОВИВ:

26.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальним підприємством «Славутське житлово комунальне об`єднання» (споживач), укладено Договір постачання природного газу №1234/1718-КП-34 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору).
У п. 2.1 Договору зазначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 366,2 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): жовтень – 27,3 тис. куб. метрів, листопад – 51,7 тис. куб. метрів, грудень – 72,1 тис. куб. метрів, січень – 75,8 тис. куб. метрів, лютий – 85,5 тис. куб. метрів, березень – 53,8 тис. куб. метрів.
Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього Договору. Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 2.1 цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному місяці, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до розділу 3 даного договору. При цьому, споживач не позбавляється права на корегування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених в пункті 2.1 цього договору, шляхом підписання додаткової угоди. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінацій) без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п. 3.7 цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу (п. п. 2.2 - 2.4 Договору).
Згідно з п. 3.1 Договору, зокрема право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 Договору).
За умовами п. 3.10 Договору споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці.
Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 7907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість – 9488,64 гривень.
У п. 6.1 Договору сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника (п. 6.2 Договору). 
Відповідно до п. 6.3 Договору, оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 поширювалася дія статті 191 Закону України «Про теплопостачання»; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалась дія статті 191 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умовивідсутності заборгованості за цим договором; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.
У п. 6.4 Договору зазначено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.
Згідно з пп. 6 п. 7.2 Договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
У п. 8.2 Договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 Договору).
У п. 11.3 Договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах  2.3, 11.4 та 11.5 цього договору (пп. 1); сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором, крім випадків, зазначених у пп. 2.3, 11.4, та 11.5 цього договору (пп. 2).
Відповідно до п. 12.1 Договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками печаток /а.с. 19-28/.
05.04.2018 сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток Додаткову угоду № 1, якою додано п. 2.1 Договору в редакції: «постачальник передає споживачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 10,2 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): квітень – 10,2 тис. куб. метрів.
Викладено п. 12.1 Договору у наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення» /а.с. 29/.
На виконання умов Договору постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 1   527 841,84 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від  31.10.2017 за жовтень 2017 на суму 55 299,79 грн, від 30.11.2017 за листопад 2017 на суму 249 864,36 грн, від 31.12.2017 за грудень 2017 на суму 275 853,74 грн, від 31.01.2018 за січень 2018 на суму 312 878,41 грн, від 28.02.2018 за лютий 2018 на суму 278 311,30 грн, від 31.03.2018 за березень 2018 на суму 324 103,48 грн, від 30.04.2018 за квітень 2018 на суму 31 530,76 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень /а.с. 30-36/.
Разом з тим, відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами Договору належним чином взятих на себе зобов`язання щодо здійснення вчасного розрахунку не виконав, оплату поставленого газу здійснив частково на суму 1   296   896,45 грн, що підтверджується довідкою «Операції по Договору № 1234/1718-КП-34, Підприємство КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання» з 01.10.2017 по 31.12.2018» /а.с. 38-40/, Сальдо КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання» /а.с. 37/.
У зв`язку з тим, що відповідач КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання» не здійснював виконання умов Договору в частині оплати вартості поставленого газу у повному обсязі та в строк, визначений п.6.1 Договору, АТ «НАК «Нафтогаз України», керуючись п.8.2 Договору та   ст.625 ЦК України, просило стягнути з відповідача 161 843,00 грн - основного боргу за Договором, 91 596,86 грн - пені, 14 100,58 грн - 3% річних та 28 699,68 грн - інфляційних втрат.
Враховуючи встановлені обставини та умови укладених між сторонами Договорів, місцевий господарський суд приймаючи оскаржуване рішення від 24.09.2020 у справі № 924/611/20 дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 161 843,00 грн є обґрунтованими та підлягають до задоволення, що також є підставою для нарахування пені згідно з п. 8.2 Договору, 3% річних та інфляційних втрат згідно з ч. 2   ст. 625 ЦК України.
При цьому щодо нарахованих до стягнення інфляційних втрат суд зазначив, що  індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою  статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Зважаючи на викладене, в частині позовних вимог у стягненні з відповідача інфляційних втрат в розмірі 3   121,47 грн місцевим судом відмовлено.
Відповідно   ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/611/20 лише в частині стягнення інфляційних втрат, а саме у правомірності їх зменшення від заявленої позивачем суми. 
Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.
Статтею 174 ГК України   серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.
Статтею 193 ГК України   передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення   Цивільного кодексу України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст.   525,   526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до   ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1   ст. 612 ЦК України   передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав   його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи стверджується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, тоді як відповідач порушив свої зобов`язання, оскільки виконав їх в несвоєчасно, за отриманий природний газ за період січня-квітня 2018 року розрахувався частково з порушенням строків, визначених пунктом 6.1. договору.
Відповідні періоди прострочення позивачем наведено в доданому до позовної заяви розрахунку суми позову.
Відповідно до ч.2   ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого   індексу інфляції за весь час прострочення,   а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу   України   є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Так, ст. 625   Цивільного кодексу   України   передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.
Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що «вартість грошей з індексом інфляції за попередній період» є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. 
Виходячи з положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у кредитора є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»   визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону).   
Згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми   Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника,   як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період,   поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ №1078).
Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.
Також, Верховним Судом у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.06.2020 у справі № 905/21/19, а також Верховним Судом   у складі   Касаційного господарського суду в постанові від 25.08.2020 у справі № 924/534/19 наведено формулу, за якою необхідно розрахувати інфляційні втрати, в разі, якщо протягом періоду прострочення відбувалось часткове погашення боргу: «Х» * «і-1» - 100 грн. = «ЗБ», де «Х» - залишок боргу на початок розрахункового періоду, «і-1» - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а «ЗБ» - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць («ЗБ» відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду («ЗБ») перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.
Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування   статті 625 ЦК України   визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4   постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).
Оскільки погашення боргу не відбувалося, правильним є розрахунок позивача, згідно з яким залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднято основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
Відповідно до ч. 4   статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З розрахунку суми позову вбачається, що позивачем нараховані інфляційні втрати в загальному розмірі 28 699,68 грн за прострочення відповідачем грошових зобов`язань за поставками січня 2018, лютого 2018, березня 2018 та квітня 2018 року, а саме:
- за прострочення   сплати поставленого за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 312 878,41 грн за наведену в розрахунку суму заборгованості період прострочення з 01.03.2018 по 31.03.2018 нараховано   559,26 грн інфляційних втрат;
- за прострочення   сплати поставленого за актом приймання-передачі природного газу від 28.08.2018  на суму 278 311,30 грн. за   наведені в розрахунку суми заборгованості   період прострочення з 01.04.2018 по 30.11.2018 нараховано   4   551,30 грн інфляційних втрат;
- за   прострочення   сплати поставленого за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 324  103,48 грн за   наведені в розрахунку суми заборгованості   період прострочення з 01.05.2018 по 30.09.2019 нараховано   20   816,19 грн   інфляційних втрат;
- за   прострочення   сплати поставленого за актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 на суму 31  530,76 грн за   наведену в розрахунку суму заборгованості період прострочення з 01.06.2018 по 30.09.2019 нараховано   2   772,93 грн інфляційних втрат.
При цьому, з розрахунку суми позову вбачається, що сплата позивачем заборгованості за наведеними поставками   протягом періоду прострочення   здійснювалась частково, а тому в даному випадку при нарахуванні   інфляційних слід застосовувати вищенаведену формулу, за якою при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів), а подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
Таким чином, перевіривши розрахунки інфляційних втрат позивача, колегія суддів встановила, що вони відповідають правовій позиції Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 і є правильними, а отже такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 28 699,68 грн.
Враховуючи висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, колегія суддів з`ясувала, що судом першої інстанції було неправильно застосовано методику обрахунку інфляційних збитків, не враховано можливості нарахування інфляційних втрат на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць.
Відповідно до ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до  ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).
Згідно із п.2 ч.1   ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п.4 ч.1   ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/611/20 винесене із порушенням норм матеріального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3  121,47 грн інфляційних втрат, а тому підлягає скасуванню в цій частині, з  прийняттям нового про стягнення на користь АТ «НАК «Нафтогаз України»   3   121,47 грн - інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено.
На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір за подання апеляційної скарги. 
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області  від 24.09.2020 у справі № 924/611/20 задоволити.
2. Рішення Господарського суду Хмельницької області  від 24.09.2020 у справі № 924/611/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3  121,47 грн інфляційних втрат, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення 3 121,47 грн інфляційних втрат, у зв`язку з чим резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:
«Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання" м.Славута про стягнення 296240,12 грн, з яких 161843,00 грн основного боргу, 91596,86 грн пені, 14100,58 грн три проценти річних, 28699,68 грн інфляційних втрат, задовольнити.
Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання", 30000,  Хмельницької області, м. Славута, вул. Миру, 14А (код 34432514) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6 (код 20077720) 161 843,00 грн. (сто шістдесят одна тисяча вісімсот сорок три гривни 00 коп.) основного боргу, 91 596,86 грн (дев`яносто одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість гривень 86 коп.) пені, 14 100,58 грн (чотирнадцять тисяч сто гривень 58 коп.) 3% річних, 28 699,68  грн (двадцять вісім тисяч шістсот дев`яносто дев`ть гривень 68 коп.) інфляційних втрат, 4  443,60 грн (чотири тисячі чотириста сорок три гривень 60 коп.) витрат зі сплати судового збору».

Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово комунальне об`єднання", 30000,  Хмельницької області, м. Славута, вул. Миру, 14А (код 34432514) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6 (код 20077720) 3  153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесіт три грн 00 коп.) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Хмельницької області видати накази.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Справу № 924/611/20 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "20" листопада 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.