Ухвала
 
18 грудня  2020 року
м. Київ
 
справа № 755/17672/17
 
провадження № 61-15418ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів.
 
У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області (актовий запис № 160).
 
В решті позову відмовлено.
 
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 .
 
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
В решті позову відмовлено.
 
У жовтні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо зазначення підстав касаційного оскарження та підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
У грудні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали 04 листопада 2020 року, з яких вбачається, що недоліки усунуто заявником.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині та ухвалити нове судове рішення.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18, від 30 травня 2018 року у справі № 343/1500/15-ц, провадження № 61?23861св18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 55, 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу № 755/17672/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 січня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян