П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4182/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Польовий О.Л. 
          Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 

17 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Граб Л.С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
представника позивача - Лисої О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення  примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про  скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови від 10.07.2020 ВП №61530120 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у скарзі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги.
Представник відповідача в судове засіданні не з"явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах як внутрішньо переміщена особа.
Рішенням від 26.09.2019 у справі №560/2054/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019, Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.03.2016 по 31.07.2018 в сумі 47382,38 грн., з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Також встановлено, що на примусовому виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження №61530120 з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №560/2054/19 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.03.2016 по 31.07.2018 в сумі 47382,38 грн., з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Листом від 31.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про те, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/2054/19 сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 по 31.03.2016 у розмірі 1368,24 грн. (в межах суми стягнення за один місяць) виплачена в листопаді 2019 року та компенсація втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену пенсію за період з 01.03.2016 по 31.10.2019 в сумі 600,65 грн. (в межах суми виплати за один місяць - за березень 2016 року) виплачена у лютому 2020 року. Сума пенсії за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 у розмірі 9821,10 грн. виплачена у березні 2019 року. Компенсація втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену пенсію за період з 01.03.2018 по 28.02.2019 у розмірі 697,31 грн. виплачена в квітні 2020 року. Заборгованість буде виплачена після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.
Постановою від 10.07.2020 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за невиконання рішення суду наклав на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф в розмірі 5100,00 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України. Відсутність окремого порядку не може бути підставою для невиплати позивачці заборгованості нарахованої їй пенсії. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про правомірність постанови відповідача від 10.07.2020 ВП №61530120 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо поважності причин невиконання судового рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/2054/19, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Ч.1 ст. 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404).
Таким чином, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
При цьому, Законом №1404-VIII встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання або ж невиконання в повному обсязі. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання рішення суду.
З наведеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17.
Окрім того, згідно з практикою Верховного Суду (постанова від 21.11.2018 у справі № 373/436/17) невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. В цьому разі накладення державним виконавцем штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач частково провів виплату пенсії позивачу на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/2054/19. При цьому, в обґрунтування доводів позовної заяви та апеляційної скарги позивач зазначає про те, що заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 36896,42 грн. буде виплачена після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості. 
Колегія суддів звертає увагу, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
А визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Отже, поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що часткове невиконання судового рішення позивачем через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки об`єктивно не залежить від позивача.
Обставинами справи підтверджено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій вчинено усі належні дії, спрямовані на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі №560/2054/19 в повному обсязі. Відтак, постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за невиконання рішення суду від 26.09.2019 року у виконавчому провадженні ВП №61530120 є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
За таких обставин колегія суддів вважає, що зі сторони    відповідача до суду не надано доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови від 10.07.2020 року.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ВП №61530120 від 10.07.2020 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Граб Л.С.