П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
28 жовтня 2020 року 
м. Київ 
 
Справа № 9901/99/20
Провадження № 11-150заі20                                
                           
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М.,
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, треті особи: Організація з безпеки і співробітництва в Європі, Представництво Організації Об`єднаних Націй, про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2020 року 
(суддя Уханенко С. А.),
 
У С Т А Н О В И Л А:
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Верховної Ради України, треті особи: Організація з безпеки і співробітництва в Європі, Представництво Організації Об`єднаних Націй, у якому просила: 
- зобов`язати відповідача усунути бездіяльність і вжити заходів щодо усунення проявів закликів до терору від парламентарів Верховної Ради України та заборонити всім державним службовцям Верховної Ради України вживати алкоголь і психотропні речовини на робочому місці; 
- зобов`язати відповідача надати оцінку діям державного службовця ОСОБА_2 , яка на робочому місці у Верховній Раді України 31 березня 2020 року умисно здійснила наругу над Україною;
- відшкодувати позивачці шкоду в розмірі заробітної плати депутата; 
- зобов`язати відповідача утриматися від дій щодо позбавлення ОСОБА_1 
права власності та порушення рішення Європейського суду з прав людини 
від 22 травня 2018 року у справі «Зеленчук і Цицюра проти України»; 
- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Службу безпеки України надати оцінку діям ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
2.   Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою 
від 10 квітня 2020 року відмовив у відкритті провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
 
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
3.   В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом першої інстанції  норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2020 року та направити справу на новий розгляд, залучивши до участі у справі міжнародних експертів Організації з безпеки і співробітництва в Європі та Організації Об`єднаних Націй.
 
Позиція інших учасників справи стосовно апеляційної скарги
4.   Від представника Верховної Ради України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
 
Рух апеляційної скарги
5.   Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 27 квітня 2020 року відкрила апеляційне провадження в цій справі, а ухвалою від 15 червня 2020 року призначила її до розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Установлені обставини справи, оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
6.   Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
7.   Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
8.   Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
9.   Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
10.        Положеннями пункту 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
11.        Згідно із частиною четвертою статті 22 КАС Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
12.        Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить зобов`язати Верховну Раду України вжити заходів щодо народного депутата України за його висловлювання під час пленарного засідання та вчинити дії, які, на думку 
ОСОБА_1 , захистять її права.
13.        У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
14.        Конституційний Суд України в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
15.        У Рішенні від 27 березня 2002 року № 7-рп/2002 Конституційний Суд України також зазначив, що за змістом положень статей 85, 91 Конституції України Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші правові акти. Вони є юридичною формою реалізації повноважень єдиного органу законодавчої влади в Україні та, відповідно до частини другої статті 147, частини першої статті 150 Конституції України, є об`єктом судового конституційного контролю.
16.        Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в оскаржуваній ухвалі від 10 квітня 2020 року дійшов обґрунтованого висновку про те, що такі дії Верховної Ради України не вважаються управлінськими, а тому не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції.
17.        Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що витребування 
у відповідача стенограми виступу державного службовця ОСОБА_2 
31 березня 2020 року за своєю суттю не є позовною вимогою, а є процесуальним клопотанням позивачки.
18.        Крім того відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
19.        Оскільки цей позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, то і вимоги ОСОБА_1 про відшкодування їй шкоди не можуть бути розглянуті адміністративним судом.
20.        Суд першої інстанції також обґрунтовано зауважив, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
21.        Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
22.        Виходячи з наведеного, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
23.        Згідно зі статтею 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
24.        Велика Палата Верховного Суду вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для скасування ухвали суду немає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
25.        Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
26.        Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 312, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
2. Ухвалу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 
від 10 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач	 	В. С. Князєв	
Судді:	 	 	 	
   	С. В. Бакуліна	 	О. С. Золотніков	
   	В. В. Британчук	 	О. Р. Кібенко	
   	Ю. Л. Власов	 	Л. М. Лобойко	
   	М. І. Гриців	 	О. Б. Прокопенко	
   	Д. А. Гудима	 	В. В. Пророк	
   	В. І. Данішевська	 	Л. І. Рогач	
   	Ж. М. Єленіна	 	О. М. Ситнік