ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Скочок Т.О.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року                                                                                      Справа № 640/2001/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                                Епель О.В., 
суддів:                                               Губської Л.В., Карпушової О.В., 
за участю секретаря                      Лісник Т.В.,
представника позивача                    Тараненко Г.Ю.,
представника відповідача                    Шкваруна О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2020 року у справі 

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю 
«Український лізинговий фонд»

до                     Офісу великих платників податків 
Державної податкової служби України

про                     визнання протиправним та скасування 
податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № 0003004302 від 17.12.2018.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2020 року позов задоволено частково:  визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.12.2018 № 0003004302 у частині застосування до ТОВ «Український лізинговий фонд» штрафу в розмірі 1 838,30 грн.
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановляючи таке рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки коригування від 01.08.2018 №№ 2, 3, від 15.01.2018 № 7 та від 05.04.2018 № 15 складені на отримувача (покупця), який не є платником ПДВ, а тому їх реєстрація підлягала здійсненню за загальними правилами реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, тобто до 31.08.2018 (щодо розрахунків коригування від 01.08.2018 №№ 2, 3), до 31.01.2018 (щодо розрахунку коригування від 15.01.2018 № 7) та до 30.04.2018 (щодо розрахунку коригування від 05.04.2018 № 15), а також з того, що такі строки реєстрації позивачем дотримані, тому спірне податкове повідомлення-рішення в частині застосування до ТОВ «Український лізинговий фонд» штрафу в розмірі 1  838,30 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині вимог, суд дійшов висновку, що всі інші, виявлені контролюючим органом, розрахунки коригування зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, тому застосування до нього відповідних штрафних санкцій є правомірним.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у цій частині та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю, стверджуючи, що позивачем порушено граничні строки реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування від 01.08.2018 №№ 2, 3, від 15.01.2018 № 7 та від 05.04.2018 № 15.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, а тому просить скасувати таке рішення суду та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020, яка постановлена в судовому засіданні із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання апелянта про заміну відповідача на правонаступника.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - ТОВ «Український лізинговий фонд») (ЄДРПОУ 37859096) є юридичною особою та зареєстровано як платник ПДВ.
Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку ТОВ «Український лізинговий фонд» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних за період з 28.02.2017 по 23.10.2018, за результатами чого складено акт від 21.11.2018 № 3588/28-10-43-02/37859096.
У вказаному акті перевірки контролюючим органом установлено порушення ТОВ «Український лізинговий фонд» п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасність реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відображених у додатку №1: податкової накладної від 23.089.2017 №8 (дата реєстрації 29.08.2018, кількість днів прострочення 348); податкової накладної від 16.03.2017 №378 (дата реєстрації 30.08.2018, кількість днів прострочення 502); податкової накладної від 28.02.2017 №375 (дата реєстрації 20.03.2017, кількість днів прострочення 5); розрахунку коригування від 01.08.2018 №3 (дата реєстрації 29.08.18, кількість днів прострочення 13); розрахунку коригування від 01.08.2018 №2 (дата реєстрації 29.08.2018, кількість днів прострочення 13); розрахунку коригування від 01.08.2018 №1 (дата реєстрації 23.08.2018, кількість днів прострочення 7); розрахунку коригування від 15.01.2018 №7 (дата реєстрації 31.01.2018, кількість днів прострочення 1); розрахунку коригування від 01.10.2018 №1 (дата реєстрації 23.10.2018, кількість днів прострочення 7); розрахунку коригування від 05.04.2018 №15 (дата реєстрації 27.04.2018, кількість днів прострочення 7).
Листом від 12.12.2018 № 52507/10/28-10-43-02-11 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за результатами розгляду заперечень ТОВ «Український лізинговий фонд» висновки акту від 21.11.2018 № 3588/28-10-43-02/37859096 залишено без змін.
17.12.2018 відповідачем прийнято повідомлення-рішення № 0003004302, яким ТОВ «Український лізинговий фонд» за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 57  504,80 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 5  750,48 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних від 61 до 365 календарних днів на суму ПДВ 12  542,79 грн. застосовано штраф у розмірі 40% у сумі 5  017,12 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних від 366 і більше календарних днів на суму ПДВ 377,64 грн. застосовано штраф у розмірі 502% у сумі 188,82 грн. Загальна сума штрафу 10  956,42 грн.
Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.     
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Пунктом 120.1-1 ст. 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що за загальним правилом реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування здійснюється до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені (для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця) або до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені (для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця).
Разом з тим, положеннями п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено особливості реєстрації розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що сформована на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, щодо яких строк реєстрації складає 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що розрахунки коригування від 01.08.2018 №3, від 01.08.2018 №2, від 15.01.2018 №7 та від 05.04.2018 №15 складені позивачем на отримувача (покупця), який не є платником ПДВ, а тому їх реєстрація підлягала здійсненню за загальними правилами реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, тобто до 31.08.2018 (щодо розрахунків коригування від 01.08.2018 №№ 2, 3), до 31.01.2018 (щодо розрахунку коригування від 15.01.2018 № 7) та до 30.04.2018 (щодо розрахунку коригування від 05.04.2018 № 15). 
Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами цієї справи та не спростовано апелянтом, розрахунки коригування від 01.08.2018 №№, 2, 3 позивачем зареєстровано 29.08.2018, розрахунок коригування від 15.01.2018 № 7 - 31.01.2018, а розрахунок коригування від 05.04.2018 №15 - 27.04.2018, тобто з дотриманням вищевказаних граничних строків їх реєстрації.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 17.12.2018 № 0003004302 у частині застосування до позивача штрафу в розмірі 1  838,30 грн. (21,52 грн.+16,78 грн.+1     750,00 грн.+50,00 грн.) є протиправним та підлягає скасуванню.
Тож, доводи апелянта про те, що позивачем порушено граничні строки реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування від 01.08.2018 №№ 2, 3, від 15.01.2018 № 7 та від 05.04.2018 № 15, є необґрунтованими та безпідставними.
Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України). 
У свою чергу, податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).
Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 308 КАС України, у межах вимог апеляційної скарги (у частині щодо задоволення позову), колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної податкової служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
          З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 27 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: