ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  915/1795/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Пількова К. М., 

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши касаційну скаргу Миколаївської міської ради на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.11.2019 у справі 

за позовом Фізичної особи-підприємця Сірої Любові Василівни до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди укладеною, 

про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, але не скористалися правом направити для участі у справі своїх повноважних представників,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. В липні 2019 року Фізична особа-підприємець Сіра Любов Василівна (далі - ФОП Сіра Л. В.) звернулася до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого Миколаївською міською радою 29.09.2008 за № 5920, в редакції, доданій до позовної заяви.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору оренди землі, всупереч вимогам частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", Миколаївська міська рада заяву позивача про поновлення договору на той самий строк і на тих же умовах не розглянула, відповідне рішення не прийняла. Проте позивач у справі продовжує користуватися земельною ділянкою, але додаткову угоду так і не було підписано відповідачем, що стало підставою для звернення позивача із цим позовом.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. 11.09.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ФОП Сірою  Л. В. (орендар) було укладено договір оренди землі № 5920, відповідно до умов п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 25.04.2008 за № 23/41 продовжує ФОП Сірій Л. В. оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу по вул. Корабелів, у м. Миколаєві, поблизу лікарні ШМД без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Заводський район/.

2.2. Як вбачається із пунктів 2.1., 2.2., 2.4. договору, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 60 м2, у тому числі 12 м2 для обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту, без права її передачі в оренду. На земельній ділянці знаходиться зупиночний комплекс. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.06.2008 № 959 (з урахуванням коефіцієнта щорічної індексації 1,029) на час укладання договору становить 13 010 грн 88 коп.

2.3. Згідно із п. 3.1. договору оренди землі строк його дії становить 3 роки з 28.02.2008. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору звернутись письмово до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди.

2.4. 29.09.2008 договір оренди землі № 5920 було зареєстровано у Миколаївській регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК" за №  040800101072 та земельну ділянку передано за актом приймання-передачі.

2.5. 24.09.2012 між сторонами укладено договір про зміни № 132-12 до договору оренди землі, яким пункт 3.1. договору було доповнено наступним: "Термін оренди продовжений до 28.02.2014. Орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку дії договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору письмово звернутись до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди. Підставою для продовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця".

2.6. Зазначеним договором про зміни від 24.09.2012 № 132-12 сторони також внесли зміни в п. 9.4. та п. 12.6. договору оренди землі від 11.09.2008 № 5920, змінивши слова "ніж за три місяці" словами "ніж за шість місяців".

2.7. 27.01.2015 між сторонами було укладено договір про зміни № 08-15 до договору оренди землі, яким п. 1.1. договору оренди землі доповнено наступним: "Миколаївська міська рада, м. Миколаїв на підставі рішення від 19.11.2014 року за № 44/44 продовжує Фізичній-особі підприємцю Сірій Любові Василівні, м.    Миколаїв оренду земельної ділянки площею 60 м2 (кадастровий №    4810136300:02:026:0005) для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу по вул. Корабелів, поблизу лікарні ШМД без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Заводський район/".

2.8. Також вказаним договором про зміни п. 3.1. договору оренди землі від 11.09.2008 № 5920 доповнено наступним "Договір діє до 28.02.2017. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для продовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця".

2.9. 19.05.2017, тобто після закінчення дії договору оренди землі, ФОП Сіра Л. В. звернулася до Центру адміністративних послуг м. Миколаєва із заявою до відповідача про видачу рішення міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу. До заяви було додано проєкт додаткової угоди.

2.10. 12.06.2017 Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради Виконавчому комітету міської ради було надано відповідь за вих. №  17-2363, у якій Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради повідомило, що вважає за можливе поновлення терміну дії правових документів на земельну ділянку площею 60 м2, у т.ч. 12 м2 під спорудою, для обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту по вул. Корабелів, поблизу лікарні ШМД в Заводському районі м. Миколаєва, строком на 1 рік, до затвердження комплексної схеми.

2.11. У подальшому, 19.07.2019, ФОП Сірою Л. В. на ім`я міського голови Миколаївської міської ради Сенкевича О.Ф. було направлено листа, в якому заявниця стверджує про відсутність з боку посадових осіб Миколаївської міської ради будь-якого рішення за її зверненням від 16.05.2017 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 29.09.2008 № 5920. При цьому, ФОП Сіра  Л. В. вказала, що відкрито та добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою, переданою останній Миколаївською міською радою за актом приймання-передачі згідно з договором оренди землі від 29.09.2008 №    5920. До заяви позивачем було додано проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 29.09.2008 № 5920.

2.12. Матеріали справи містять доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву лист Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 09.08.2019 року № 02-03/2851, адресований директору юридичного департаменту Миколаївської міської ради на його запит за № 424/02.06, з якого вбачається, що питання про продовження ФОП Сірій Л. В. оренди земельної ділянки було розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології та запропоновано для розгляду на пленарному засіданні міської ради. Під час погодження проекту рішення міської ради юридичним департаментом Миколаївської міської ради були підготовлені зауваження до проєкту рішення у зв`язку з тим, що орендар звернувся до Миколаївської міської ради із заявою щодо поновлення договору оренди землі із пропуском строку для відповідного звернення. На сьогодні розгляд звернення позивача щодо поновлення строку оренди землі по вул. Корабелів у м. Миколаєві поблизу ШМД триває.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.11.2019 (суддя Мавродієва М.В.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 (колегія суддів у складі: Діброва Г. І., Принцевська Н. М., Ярош А. І.), позов задоволено; визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, який зареєстрований Миколаївською міською радою 29.09.2008 за № 5920 в редакції запропонованій позивачем.

3.2. Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у ФОП Сірої Л. В. виникло переважне право на поновлення договору оренди землі, оскільки орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, а Миколаївською міською радою не було направлено листа-повідомлення про заперечення стосовно його поновлення протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. Миколаївська міська рада у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

4.2. Скарга з посиланням на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а також тим, що не було взято до уваги висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, щодо застосування вказаної норми права.

Так, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду, в будь-яких випадках необхідною умовою для поновлення договору на новий строк є здійснення орендарем повідомлення в установлені строки про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. 

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. ФОП Сіра Л. В. у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

6.3. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України "Про оренду землі").

Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

6.4. ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України "Про оренду землі" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

6.5. Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" має назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина 1 цієї статті).

6.6. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 зазначеного Закону).

6.7. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3 статті 33 цього Закону).

6.8. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 статті 33 вказаного Закону).

6.9. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

6.10. Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

6.11. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина 8 статті 33 цього Закону).

6.12. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина 9 статті 33 вказаного Закону).

6.13. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина 10 статті 33 зазначеного Закону).

6.14. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею ЗЗ Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами 1 - 5, так і для підстави, передбаченої частиною 6 цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

6.15. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендодавця та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

6.16. У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

6.17. При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

6.18. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц, від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18).

6.19. Близький за змістом висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

6.20. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що орендар не надсилав орендодавцеві у строки, встановлені частиною другою статті 33 зазначеного Закону, повідомлення про свій намір поновити договір оренди землі разом з проектом додаткової угоди.

6.21. Таким чином, підтвердився довід касаційної скарги щодо застосування судами частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 594/376/17-ц. 

6.22. Отже, наведена скаржником підстава для касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, отримала своє підтвердження під час касаційного провадження, а тому висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства та дослідженні усіх обставин і зібраних у справі доказів та доводів учасників справи.

6.23. У разі коли за результатами перевірки судом касаційної інстанції буде встановлено, що фактичні обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, з`ясовані судом першої або апеляційної інстанції з достатньою повнотою, однак допущено помилки у застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають цим обставинам, суд касаційної інстанції приймає нове рішення.

6.24. З огляду на те, що в основу оскаржуваних рішення та постанови покладено помилковий висновок судів попередніх інстанцій про дотримання позивачем вимог частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", колегія суддів вважає наявними достатні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень про задоволення позову та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

7.2. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

7.3. Відповідно до частин 1 та 3 статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.4. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити - скасувати рішення та постанову і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

8. Судові витрати

8.1. З огляду на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 129 ГПК України, колегія суддів вбачає підстави для здійснення розподілу судових витрат, понесених скаржником у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанцій, шляхом покладання обов`язку відшкодування цих витрат на позивача.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити.

2. Постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.11.2019 у справі № 915/1795/19 скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сірої Любові Василівни на користь Миколаївської міської ради 6 723 (шість тисяч сімсот двадцять три) грн 50 коп витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

Доручити видати наказ Господарському суду Миколаївської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський 

Суддя                                                                                                    К. Пільков