ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/701/18                                                                    

П О С Т А Н ОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Ткаченка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року, суддя Добрівська Н.А., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВ-Тоніс" до Головного управління ДПС у м. Києві  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВ-Тоніс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило: визнати неправомірними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо невнесення відомостей про скасування в судовому порядку податкового повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року на суму 51208,72 грн; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0214461209 від 21.12.2017 року та №0214471209 від 21.12.2017 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган зобов`язаний забезпечити відображення результатів судового оскарження податкового повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року шляхом внесення до інтегрованої картки платника (ІКП) запису про скасування податкового повідомлення-рішення в судовому порядку та не відображення в ІКП облікових показників щодо донарахування сум (штрафних санкцій). Як стверджує позивач, станом на 07.12.2017 року, тобто на день складення акта перевірки за №21691/26-15-12-09-19\36411611, судове рішення, яким було скасовано податкове повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року, вже набрало законної сили, відтак, станом на вказаний період вже було відкликаним в силу положень підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України і відповідна сума заборгованості не могла використовуватися контролюючим органом для формулювання податкового боргу позивача та нарахування штрафних санкцій, а будь-які дії контролюючого органу щодо подальшого відображення податкового боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням у інтегрованій картці платника є протиправними. У зв`язку з наведеним позивач наполягає на тому, що податкові повідомлення-рішення №0214461209 та №0214471209 від 21.12.2017 року, що прийняті на підставі акта перевірки №21691/26-15-12-09-19\36411611 від 07.12.2017 року, підлягають скасуванню, оскільки штрафні санкції нараховані на неіснуючий податковий борг.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у місті Києві щодо невнесення відомостей до інформаційної системи органів ДФС про рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 року у справі №826/7632/16 про скасування податкового повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 на суму 51208,72 грн. Визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення-рішення від 21.12.2017 року за №0214461209 та №0214471209. В іншій частині вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, апелянтом подано клопотанням про відстрочення сплати судового збору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Крім того, в апеляційній скарзі представник Головного управління Державної податкової служби у м. Києві просить здійснити процесуальне правонаступництво замінивши відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 року Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінетів Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ "ТВ-Тоніс" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати орендної плати за землю за період з 30.05.2016 року по 07.12.2017 року.
За результатами перевірки складено акт №21691/26-15-12-09-19\36411611 від 07.12.2017 року.
Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ "ТВ-Тоніс" несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб, чим порушено пункт 287.3 статті 283 Податкового кодексу України.
На підставі висновків акта перевірки та згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 21.12.2017 року:
- №0214461209, яким за затримку на 31, 31, 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 104  035,89 грн зобов`язано ТОВ "ТВ-Тоніс" сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 20  807,18 грн;
- №0214471209, яким за затримку на 30, 30, 28, 28, 28, 29, 28, 29, 30, 27, 29, 29, 27, 29 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 110  509,90 грн зобов`язано ТОВ "ТВ-Тоніс" сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 11  050,99 грн.
Вважаючи дії відповідача щодо невнесення відомостей про скасування в судовому порядку податкового повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року на суму 51208,72 грн протиправними, а вищезазначені податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають нормам чинного податкового законодавства, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління ДФС у м. Києві про невнесення відомостей про скасування в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 22.04.2016 року №001773/1103 на суму 51  208,72 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року, яким Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВ-Тоніс" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 51  208,72 грн (10% за затримку граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку на 6-19 календарних днів).
Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене в судовому порядку та постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 року у справі №826/7632/16, визнано протиправним та скасовано. 
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.06.2017 року, відмовлено ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у задоволенні клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, а апеляційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2016 визнано неподаною та повернуто апелянту.
Також, 18.12.2017 року Київським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.
Як зазначає позивач, податкове повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року податковим органом не було відкликано, а відомості щодо скасування останнього в інтегровану картку платника не внесені.
Відповідно до підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Абзацом 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Враховуючи, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 року у справі №826/7632/16, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.04.2016 року №001773/1103, набрала законної сили, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 23.11.2016 року у справі №826/7632/16 вважається відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду. 
Разом з тим, 10.06.2016 року набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року, положеннями якого визначено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС. 
Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. 
Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. 
Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. 
Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.
При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються.
Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.
У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І).
З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. 
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. 
Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. 
Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ). 
У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.
Відповідно до пункту 2 цього розділу Порядку №422 первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є, в тому числі, рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд України), а до первинних показників належать, зокрема, такі дані первинних документів, як сума, визначена рішенням суду, що набрало законної сили.
Отже, на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 року у справі №826/7632/16 контролюючий орган має внести до інформаційної системи органів ДФС показники за результатами розгляду судом осаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.04.2016 року №001773/1103.
За приписами підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (пункту 60.5 статті 60 Податкового кодексу України).
Проте, як свідчать матеріали справи, інформація про оскаржуване рішення за результатами судового розгляду не внесена до особових карток ТОВ «ТВ-Тоніс», у зв`язку з чим за позивачем обліковується податкова заборгованість на загальну суму 51  208,72 грн. 
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ДФС у м. Києві щодо невнесення відомостей до інформаційної системи органів ДФС про рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №826/7632/16 про скасування податкового повідомлення-рішення №001773/1103 від 22.04.2016 року на суму 51208,72 грн.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.12.2017 за №0214461209 та №0214471209, колегія суддів зазначає натупне.
Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Відповідно до ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Згідно пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Приписи пунктів 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України визначають, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Положеннями підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Водночас, норми пунктів 287.1 - 287.3 статті 287 цього Кодексу визначають, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене, на платника плати за землю (у даному випадку - на землекористувача) покладено обов`язок самостійно визначати податкове (грошове) зобов`язання з орендної плати за землю у податковій декларації та здійснювати сплату такого зобов`язання щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Не сплачене у встановлений законом строк таке зобов`язання визнається сумою податкового боргу платника податків.
Як убачається з акту первірки, податковим органом під час перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати орендної плати за землю за період з 30.05.2016 року по 07.12.2017 року, встановлено порушення строків сплати податкового зобов`язання, а саме:
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати сплинув 30.05.2016, фактично сплачено 29.06.2016, кількість днів - 30, сума боргу 2387,62 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.05.2016, фактично сплачено 29.06.2016, кількість днів - 30, сума боргу 43360,58 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.06.2016, фактично сплачено 28.07.2016, кількість днів - 28, сума боргу 2387,62 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.06.2016, фактично сплачено 28.07.2016, кількість днів - 28, сума боргу 43360,58 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.07.2016, фактично сплачено 30.08.2016, кількість днів - 31, сума боргу 2387,62 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.07.2016, фактично сплачено 30.08.2016, кількість днів - 31, сума боргу 43360,58 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.08.2016, фактично сплачено 30.09.2016, кількість днів - 31, сума боргу 2387,62 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.08.2016, фактично сплачено 30.09.2016, кількість днів - 31, сума боргу 43360,58 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.09.2016, фактично сплачено 28.10.2016, кількість днів - 28, сума боргу 539,51 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.10.2016, фактично сплачено 28.11.2016, кількість днів - 29, сума боргу 539,51 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.11.2016, фактично сплачено 27.12.2016, кількість днів - 27, сума боргу 539,51 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.12.2016, фактично сплачено 27.01.2017, кількість днів - 28, сума боргу 539,51 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.01.2017, фактично сплачено 28.02.2017, кількість днів - 29, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 02.03.2017, фактично сплачено 30.03.2017, кількість днів - 28, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.03.2017, фактично сплачено 28.04.2017, кількість днів - 29, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.04.2017, фактично сплачено 30.05.2017, кількість днів - 30, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.05.2017, фактично сплачено 30.06.2017, кількість днів - 31, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.06.2017, фактично сплачено 27.07.2017, кількість днів - 27, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.07.2017, фактично сплачено 28.08.2017, кількість днів - 29, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.08.2017, фактично сплачено 28.09.2017, кількість днів - 29, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.09.2017, фактично сплачено 27.10.2017, кількість днів - 27, сума боргу 539,49 грн;
- граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю сплинув 30.10.2017, фактично сплачено 28.11.2017, кількість днів - 29, сума боргу 539,49 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не обґрунтував з яких саме документів вбачається порушення ТОВ «Тоніс-ТВ» граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю, а також не зазначено за які місяці. 
Матеріали свідчать, що податковий орган зазначає лише норму пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, якою встановлено термін сплати.
Разом з тим, ТОВ "ТВ-Тоніс" подано до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкові декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), в яких задекларовано податкове зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2016 рік та за 2017 рік із зазначенням у деклараціях розмір помісячної оплати.
З огляду на викладене та враховуючи виписки по рахункам банку із зазначенням призначення платежу, граничний строк сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю за квітень сплинув 30.05.2016 - перераховано 27.05.2016, за травень сплинув 30.06.2016 - перераховано 29.06.2016, за червень сплинув 30.07.2016 - перераховано 28.07.2016, за липень сплинув 30.08.2016 - перераховано 30.08.2016, за серпень сплинув 30.09.2016 - перераховано 30.09.2016, за вересень сплинув 30.10.2016 - перераховано 28.10.2016, за жовтень сплинув 30.11.2016 - перераховано 28.11.2016, за листопад сплинув 30.12.2016 - перераховано 27.12.2016, за грудень сплинув 30.01.2017 - перераховано 27.01.2017, за січень сплинув 02.03.2017 - перераховано 28.02.2017, за лютий сплинув 30.03.2017 - перераховано 30.03.2017, за березень сплинув 30.04.2017 - перераховано 28.04.2017, за квітень сплинув 30.05.2017 - перераховано 30.05.2017, за травень сплинув 30.06.2017 - перераховано 30.06.2017, за червень сплинув 30.07.2017 - перераховано 27.07.2017, за липень сплинув 30.08.2017 - перераховано 28.08.2017, за серпень сплинув 30.09.2017 - перераховано 28.09.2017, за вересень сплинув 30.10.2017 - перераховано 27.10.2017, за жовтень сплинув 30.11.2017 - перераховано 28.11.2017.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що узгоджені податкові зобов`язання перераховані позивачем до бюджету в межах визначених законодавцем строків, що підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.
Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Таким чином, передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафна санкція може бути застосована до платника податку лише тоді, коли податкове зобов`язання є узгодженим і таким, що сплачене із затримкою на визначені цим пунктом терміни.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13. 14.03.2019 року по справі №826/10955/16.
Враховуючи, що узгоджені податкові зобов`язання ТОВ «Тоніс-ТВ» сплачено в межах строків встановлених пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, суд першої інтсанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.12.2017 року №0214461209 та №0214471209. 
Щодо відмови у задоволенні вимог в частині компенсації витрат позивача на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що рішення суду в цій частині позивачем не оскаржується, а податковий органом в апеляційній скарзі не наводить доводів та міркувань незаконності рішення в цій частині.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що не зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині, що позов задоволено частко не тягне за собою правових наслідків та не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції. Крім того, з мотивувальної частині рішення вбачається, що позов задоволено частково та в резолютивній частині зазначено, що в іншій частині вимог - відмовлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.