ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«27» жовтня 2020 року 
м. Харків
справа № 638/17145/17
провадження № 22ц/818/2208/20
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Маміної О.В., Хорошевського О.М., 
за участю секретаря - Колосовської А.Р., 
учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – Харківська міська рада 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року в складі судді Шишкіна О.В.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2017 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що 24 липня 2017 року від сторонніх осіб їй стало відомо про смерть її дядька - ОСОБА_2 . Зі слів цих осіб муміфіковане тіло її дядька знайшли у січні 2017 року у належній йому квартирі АДРЕСА_1 .

Вказала, що належна дядькові квартира була опечатана, та зі слів сусідів їй стало відомо, що ця квартира вже належить іншій особі, у зв`язку з чим вона звернулась до поліції, проте жодної відповіді не отримала.

Зазначила, що з метою підтвердження обставин смерті дядьки вона звернулась до Комунального підприємства «Ритуал», яке підтвердило, що до них дійсно надійшло муміфіковане тіло ОСОБА_2 , однак без будь-яких документів, які б посвідчували його особу, а також повідомило, що письмове підтвердження факту смерті особи може бути видано лише родичу цієї померлої особи, за наявності відповідних документів, які підтверджують родинний зв`язок.

Вказала, що вона є єдиним спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_2 , який був братом її батька, однак документів, що підтверджують її родинний зв`язок з дядьком, не збереглось.

Крім того, у неї не було свідоцтва про смерть дядька, тому вона була позбавлена можливості подати відповідну заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Зазначила, що з метою отримання доказів родинного зв`язку з ОСОБА_2 вона зверталась до Державного архіву Харківської області та за правовою допомогою до адвоката. Також з метою встановлення підстав переоформлення права власності на належну ОСОБА_2 квартиру здійснено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2016 року. З приводу зазначених обставин щодо відчуження квартири вже після смерті ОСОБА_2 триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1201722006000016 від 21 січня 2017 року, у якому вона подала заяву про залучення її як потерпілої.

Вказала, що отримавши необхідні документи звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Зазначила, що з моменту, як вона дізналась про смерть дядька, саме з 24 липня 2017 року, нею були вжиті всі можливі заходи щодо прийняття спадщини, однак існування таких непереборних, істотних і незалежних від неї обставин як відсутність інформації про смерть дядька, нездійснення правоохоронними органами дій щодо встановлення родинних зв`язків померлого і повідомлення про його смерть, відсутність документів, що підтверджували б факт родинного зв`язку з дядьком, необхідних для отримання свідоцтва про його смерть, необхідність направлення запитів до різних установ та отримання на них відповідей, що потребувало значного проміжку часу, стало причиною пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 – задоволено повністю; визначено їй додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , що мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з Харківської міської ради на її користь 640,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а інших поважних причин пропуску цього строку, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, позивачкою не наведено; що надання позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини впливає на права Харківської міської ради щодо визнання квартири, яка входить до складу спадщини, відумерлою; що судом неправильно вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Бровченка І.О. від 26 лютого 2020 року витребувано зазначену справу з Дзержинського районного суду м. Харкова.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 09 квітня 2020 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Бровченка І.О. від 10 квітня 2020 року справу повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 24 квітня 2020 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Бровченка І.О. від 29 квітня 2020 року апеляційну скаргу Харківської міської ради – залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для доплати судового збору у розмірі 1391,40 грн.

07 липня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 638/17145/17-ц (22ц/818/2208/20) та ухвалами від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 27 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, в якій також зазначено, що вона заперечує проти апеляційної скарги, а свої вимоги вважає обгрунтованими. 

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачка є спадкоємицею після смерті дядька та пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини після його смерті з поважних причин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017220060000116 від 21 січня 2017 року за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України  встановлено, що муміфікований труп ОСОБА_2 виявлений 21 січня 2017 року лежачим на дивані у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 210 - Дм /17 від 30 січня 2017 року смерть громадянина ОСОБА_2 настала від одного до кількох років до проведення експертизи трупа. При дослідженні трупу судово-медичними експертами Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи встановити причину смерті громадянина ОСОБА_2 не сталося можливим через гнилісні зміни, що далеко зайшли.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року у справі № 646/801/17.

Батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто вони були рідними братами, що підтверджується архівними довідками від 07 вересня 2017 року № 01-29/3-1857, 1858 та копіями актових записів про народження (а. с. 8-14). 

ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто племінницею ОСОБА_2 (а. с. 3-4, 7).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. від 17 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки вона у встановлений законом строк спадщину не прийняла: постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала та не подала заяву про прийняття спадщини (а. с. 15).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 31 грудня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 грудня 2016 року № 675, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю., що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 13 червня 2018 року № 1039031 вбачається, що згідно наявних архівних матеріалів реєстрація права власності на вказану квартиру станом на 31 грудня 2012 року не проводилась. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року у справі № 646/801/17 на вказану квартиру накладено арешт. (а. с. 83-84).
Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017220060000116 від 21 січня 2017 року триває.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що  спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

За змістом частини 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції Верховним Судом не встановлено.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ суду слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Наведене свідчить про те, що територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців.

Вказаний висновок викладений зокрема у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі № 394/8/19 (провадження № 61-1404св20).

Як свідчить тлумачення частини третьої  статті 1272 ЦК України  до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 є дочкою рідного брата ОСОБА_2 , тобто його племінницею. Батько позивачки та брат спадкодавця ОСОБА_2 – ОСОБА_4 помер ще у 2001 році, тобто до відкриття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_2 .

Частиною 3 статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, позивачка є спадкоємицею за правом представлення після смерті свого дядька ОСОБА_2 .

Як встановлено судом труп ОСОБА_2 виявлено у квартирі АДРЕСА_1 21 січня 2017 року.

Дізнавшись про смерть ОСОБА_2 позивачка вчиняла дії, необхідні для підтвердження її родинного зв`язку з померлим, що підтверджується архівними довідками від 07 вересня 2017 року. За відсутності доказів родинного зв`язку з ОСОБА_2 позивачка об`єктивно була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті, тому пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що пропуск строку на прийняття спадщини є незначним, оскільки труп ОСОБА_2 виявлено у січні 2017 року, а ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса у жовтні 2017 року.

Відомостей щодо звернення до нотаріуса інших спадкоємців ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини матеріали справи не містять. Територіальна громада із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою до суду також не зверталась.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, судова колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, отже наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги Харківської міської ради, що тривалий час позивачка взагалі не цікавилась життям та здоров`ям свого дядька ОСОБА_2 не можуть бути взяті до уваги, оскільки відносини між спадкодавцем та спадкоємцем за життя померлого не входять до предмету доказування у цій справі.

Твердження апеляційної скарги Харківської міської ради, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а інших причин пропуску цього строку не наведено, є безпідставними, оскільки причиною пропуску позивачкою строку на прийняття спадщини була також неможливість підтвердити свій родинний зв`язок з померлим. 

Посилання апеляційної скарги Харківської міської ради щодо того, що ухвалою суду у справі № 646/806/17 з показань свідка встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 не мав родичів, є необґрунтованими, оскільки спростовуються наданими у цій справі доказами. Показання свідка у кримінальному провадженні щодо відсутності у померлого родичів не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі.

Доводи апеляційної скарги Харківської міської ради, що надання позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини впливає на права Харківської міської ради щодо визнання квартири, яка входить до складу спадщини, відумерлою, судова колегія також відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи квартира, де мешкав померлий, наразі належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2016 року, тобто не входить до складу спадщини. Зазначений договір сторонами не оспорено, він є чинним. Із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 Харківська міська рада не зверталась. Предметом позову у цій справі є лише визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_2 , будь-яких вимог майнового характеру нею не заявлено. Таким чином, права Харківської міської ради визначенням ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини не порушуються. 

Твердження Харківської міської ради щодо того, що судом помилково стягнуто з неї судовий збір, судовою колегією не приймаються, виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір». 

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення судами окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, яким у цій справі є Харківська міська рада. Будь-які вимоги про право спадкоємців на майно у межах цієї справи не вирішувалися. 

Задовольнивши позов ОСОБА_1 щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції обґрунтовано поклав судовий збір на Харківську міську раду, яка за відсутності інших спадкоємців є належним відповідачем у цій справі.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.В. Маміна

                                                                       О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2020 року.