ПОСТАНОВА
Іменем України

28 жовтня 2020 року 
Київ
справа №826/904/18
адміністративне провадження №К/9901/63109/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Мацедонської В.Е., 
розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/904/18
за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року, прийняте у складі головуючого Васильченко І.П.,
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018  року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Кучми А.Ю., суддів   Бєлової Л.В., Коротких А.Ю.,

І. Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі- відповідач, Гатненська сільська рада), в якому просила:
1.1 визнати протиправними дії Гатненської сільської ради, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 запитуваної публічної інформації згідно запита на інформацію від 18 жовтня 2017 року № 3, зареєстрованого у Гатненській сільській раді від 18 жовтня 2017 року №177/3;  
1.2 зобов`язати Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 запитувану публічну інформацію, згідно запита на інформацію від 18 жовтня 2017 року № 3, зареєстрованого у Гатненській сільській раді від 18 жовтня 2017 року № 177/3;
1.3 вирішити питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду по суті спору, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Гатненської сільської ради (код ЄДРПОУ 04358508) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджених судових витрат на правову допомогу, які складають 5120 грн.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію», що полягає у фактичній відмові відповідача у наданні запитуваної інформації. У зв`язку з цим позивач вважає, що його права, як суб`єкта інформаційних відносин, були порушені.
3. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та зазначив, що у відповіді на запит щодо надання публічної інформації, листом від 25 жовтня 2017 року № 02-28/4511 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що генеральний план с. Гатне має широкоформатне роздрукування, а у Гатненській сільській раді відсутні світлокопіювальні пристрої, за допомогою яких можливо було б здійснити копіювання документів в такому форматі. Також позивачу було запропоновано ознайомитися із детальним планом в приміщенні Гатненської сільської ради.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
4. 18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із електронним запитом на інформацію № 3 до Гатненської сільської ради, в якому просила відправити копії всіх графічних матеріалів чинного Генерального плану с. Гатне в оригінальному примірнику з підписами «від руки» відповідальної особи на паперових носіях, а також копію такої відповіді в електронній відсканованій формі на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1   
5. 25 жовтня 2017 року Гатненська сільська рада листом від 25 жовтня 2017 року №02-28/4511 повідомила позивача про те, що генеральний план має широкоформатне роздрукування, у відповідача відстуні світлокопіювальні пристрої, які б могли здійснити копіювання документів в такому форматі. Також було зазначено про можливість особистого ознайомлення з графічними матеріалами в приміщенні Гатненської сільської ради та за посиланням на веб-сторінку http://gatne-rada.gov.ua/generalnij-plan-sela-gatnogo-14-04-42-03-06-2016/.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
6. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
7. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, проаналізувавши відповідь на запит, оформлену листом Гатненської сільської ради від 25 жовтня 2017 року №02-28/4511 дійшли висновку, що вказаний лист не містить відмови у наданні відповіді на запит, відповідь містить посилання на відсутність технічної можливості надати інформацію у спосіб, заявлений позивачем у запиті на публічну інформацію від 18 жовтня 2017 року. 
7.1. Додатково судами було зазначено, що відповідачем у вказаному листі запропоновано альтернативний варіант доступу до публічної інформації, який передбачений статтею 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

IV. Касаційне оскарження  
8. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано у суді 04 жовтня 2018 року.
9. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат при зверненні до касаційного суду.
10. В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій в порушення, на її думку, приписів Конституції України та Закону України «Про доступ до публічної інформації» постановили рішення про відмову у задоволенні позову. Проте, нормами статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації та доводи викладені у листі Гатненської сільської ради від 25 жовтня 2017  року № 02-28/4511 до таких не відносяться.
10.1. Додатково заявник касаційної скарги посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі №  820/4263/17.
11. 09 жовтня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого Шарапи В.М., суддів Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г. відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 826/904/18 із Окружного адміністративного суду міста Києва.
12. 31 жовтня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на касаційну скаргу, в якій відповідач спростовуючи її доводи просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
12.1. Додатково відповідач наголошує, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу не є співмірними щодо складності справи та предмету позову. 
12.2. Крім того, на думку відповідача, позивач та її представник проживають за однією адресою та мають однакове прізвище, що може свідчити про їх родинні стосунки.
13. 15 листопада 2018 року справа № 826/904/18 надійшла до Верховного Суду.
14. 21 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від  21  червня 2019 року № 808/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю - Шишова О.О., суддів - Дашутіна І.В., Жука А.В.
16. 23 вересня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від  22  вересня 2020 року № 1785/0/78-20 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
17. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю - Шевцову Н.В., суддів -Данилевич Н.А., Мацедонську В.Е.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
18. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
19. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".
20. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
21. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
22. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI  (далі - Закон № 2939-VI).
25. Частина перша статті 1 Закону № 2939-VI: публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.  
26. Частина перша статті 6 Закону № 2939-VI: Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
27. Частина четверта статті 20 Закону № 2939-VI: У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
28. Частина перша статті 22 Закону № 2939-VI: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої  статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені  статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою  статті 19 цього Закону.
28.2. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

29. Щодо розподілу судових витрат
30.  Відповідно до частини першої  статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
31. Пунктом 1 частини третьою статті 132 КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
32. Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
33.1. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
33.2. Для цілей розподілу судових витрат:
33.2.1 розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
33.2.2 розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
33.3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
33.4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
33.5. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
34. Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України, якою визначено, що  
34.1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа;
34.2. при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (частина друга);
34.3 при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору;
34.4 при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат;
34.5 у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
34.6 якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
34.7 якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат;
34.8 у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору;
34.9 у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи;
34.10 судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
35. Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI)
35.1. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
35.2. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої  статті 1 Закону № 5076-VI).
35.3. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
35.4. Статтею 30 Закону № 5076-VI  передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.  
35.4.1. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.  
35.4.2. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
36. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
37. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
38. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
39. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

VI. Позиція Верховного Суду
40. Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає наступне.
41. Аналізуючи норми Закону № 2939-VI, Верховний Суд дійшов висновку, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.
42. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем запитувалася інформація стосовно відправлення копії всіх графічних матеріалів чинного Генерального плану с. Гатне в оригінальному примірнику з підписами «від руки» відповідальної особи на паперових носіях на електронну адресу. Тобто, інформація, яка була предметом запиту, не потребувала створення нової інформації у вигляді здійснення аналізу чи моніторингу даних наказів за вказані періоди, що підтверджує ознаки віднесення її до категорії «публічної» та надання відповіді у відповідності до приписів Закону № 2939-VI.
43. Верховний Суд відхиляє доводи відповідача щодо недостатніх технічних та фізичних ресурсів для виготовлення електронних копій графічних матеріалів чинного Генерального плану с. Гатне та, відповідно, відмови у задоволенні запитів на інформацію з вказаних підстав з огляду на наступне.
44. Вичерпний перелік підстав відмови у задоволенні запиту на інформацію міститься у статті 22 Закону № 2939-VI та не передбачає підстави у вигляді відсутності технічних та ресурсних можливостей розпорядника інформації. 
45. Тому, Верховний Суд вважає, що зазначена причина може слугувати лише підставою для продовження терміну для надання відповіді на запит, у відповідності до статті 20 Закону №2939-VI.
46. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 820/4263/17 і Верховний Суд у цій справі не вбачає підстав відступати від неї.
47. Також Верховний Суд наголошує на тому, що в силу імперативного припису частини другої статті 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
48. Відтак, наведене у листі відповідача від 25 жовтня 2017 року № 02-28/4511 роз`яснення щодо можливості ознайомлення з графічними матеріалами в приміщенні Гатненської сільської ради та за посиланням на веб-сторінку  ІНФОРМАЦІЯ_2  є протиправним.
49. Таким чином, Верховний Суд уважає, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку, що дії Гатненської сільської ради при наданні відповіді на інформаційний запит позивача від 18 жовтня 2017 року вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
50. Верховний Суд також зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.
51. Таким чином, Верховний Суд уважає належним способом захисту порушених прав позивача зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 запитувану публічну інформацію, згідно із її запитом на інформацію від 18 жовтня 2017 року № 3.  
52. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України (у редакції до 08 лютого 2020 року) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
53. Отже, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018  року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від  22  серпня 2018 року підлягають скасуванню із прийняттям у цій частині нової постанови про задоволення позову.  

VІІ. Судові витрати
54. За правилами частин першої та шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.  
55. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти наданих послуг, звіти та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
56. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
57. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
58. Так позивачем на підтвердження судових витрат понесених у суді першої інстанції при поданні позову надано: договір про надання правової допомоги від 27 листопада 2017 року № 27/11-2; замовлення (додаток № 1 до договору від 27 листопада 2017  року № 27/11-2) від 27 листопада 2017 року; акт виконаних робіт від 04 грудня 2017 року згідно із договором від 27 листопада 2017 року № 27/11-2; банківський чек від 28 листопада 2017 року № 0.0.904704319.1 (код квитанції 1062-6429-0319-7853) про оплату послуг із надання правової допомоги на суму 5120 грн; копію диплому магістра права ОСОБА_2 , копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП « ОСОБА_2 »; копія витягу із реєстру платників податків єдиного податку ФОП « ОСОБА_2 »; копія виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП « ОСОБА_2 ».
59. Відповідно до наданих позивачем доказів понесений судових витрат на правничу допомогу вбачається, що:
59.1 між позивачем та ФОП « ОСОБА_2 » укладено договір від  27  листопада 2017 року № 27/11-2 про надання правової допомоги. Пунктом 2 вказаного договору зазначено, що ФОП « ОСОБА_2 » надає ОСОБА_1 правову допомогу, а саме: «…складання позовних заяв …».
59.1.1. Пунктом 5 вказаного договору визначено, що  ОСОБА_1 зобов`язується оплатити ФОП « ОСОБА_2 » винагороду за надану правову допомогу та виконані інші роботи згідно з даного договору за тарифом 640 грн за кожну годину роботи.
59.2 відповідно до замовлення від 27 листопада 2017 року (додаток № 1 до договору від 27 листопада 2017 року № 27/11-2) ОСОБА_1 просить надати їй правову допомогу у вигляді складання позовної заяви стосовно оскарження відмови Гатненської сільської ради у наданні відповіді на її публічний запит від 18 жовтня 2017 року № 3.
59.4 акт виконаних робіт від 04 грудня 2017 року згідно із договором від 27 листопада 2017 року № 27/11-2 (підписаного обома сторонами договору), в якому ФОП « ОСОБА_2 » надав правову допомогу ОСОБА_1 у вигляді складання позовної заяви стосовно оскарження відмови Гатненської сільської ради у наданні відповіді на її публічний запит від 18 жовтня 2017 року № 3 та вказав вартість наданих послуг 5120 грн (8 годин роботи * 640 грн (година роботи) = 5120 грн); 
59.5 банківський чек від 28 листопада 2017 року № 0.0.904704319.1 (код квитанції 1062-6429-0319-7853) про оплату послуг із надання правової допомоги згідно із договором від 27 листопада 2017 року № 27/11-2 на суму 5120 грн.
60. 22 серпня 2018 року позивачем до суду апеляційної інстанції подано заяву, в якій позивач зазначила, що докази щодо понесених судових витрат на правничу допомогу буде подано протягом п`яти днів після постановлення рішення у справі.
61. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу 28 серпня 2018 року ОСОБА_1 подано до суду апеляційної інстанції наступні докази: договір про надання правової допомоги від 20 серпня 2018 року № 20/08-1; замовлення (додаток № 1 до договору від 20 серпня 2018 року № 20/08-1) від 20 серпня 2018  року; рахунку № 1 від 23 серпня 2018 року до договору від 20 серпня 2018 року № 20/08-1 на суму 5600 грн; акт виконаних робіт від 23 серпня 2018 року згідно із договором від 20 серпня 2018 року № 20/08-1; банківський чек від 23 серпня 2018  року № 0.0.1117316948.1 (код квитанції 1330-6063-8537-5934) про оплату послуг із надання правової допомоги на суму 5600 грн згідно із договором від 20 серпня 2018 року № 20/08-1; прейскурант «ставок гонорару адвоката ОСОБА_2 на 2018  рік»; витяг із книги обліку доходів ФОП ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про право на зайняття ОСОБА_2 адвокатською діяльністю від 26 квітня 2018 року та копія витягу із реєстру адвокатів України про адвоката ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП « ОСОБА_2 »; копія витягу із реєстру платників податків єдиного податку ФОП « ОСОБА_2 ».
62. Відповідно до наданих позивачем доказів понесений судових витрат на правничу допомогу вбачається, що:
62.1 між позивачем та ФОП « ОСОБА_2 » укладено договір від  20  серпня 2018 року № 20/08-1 про надання правової допомоги. Пунктом 1.1 вказаного договору зазначено, що адвокат приймає на себе обов`язок «…складання та підготовка процесуальних та інших документів правового характеру спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта ...». Адвокату також надається право «…бути представником Клієнта у судах загальної юрисдикції будь-якої територіальності, спеціалізації та інстанційності - з усіма правами, які надано законом позивачу…».
62.1.1. Відповідно до пункту 2.3 вказаного Договору клієнт здійснює письмове замовлення, оформлене у формі додатку до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору та зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу та виконані інші роботи згідно даного договору за тарифами встановленими розділом І-ІІ прейскуранту «Ставок гонорару адвоката ОСОБА_2 на 2018 рік»
62.2. Відповідно до замовлення (додаток № 1 до договору від 20 серпня 2018 року №  20/08-1) від 20 серпня 2018 року  ОСОБА_1 просить здійснити адвокатом ОСОБА_2 її представництво у всіх судових засіданнях у приміщенні Київського апеляційного адміністративного суду під час апеляційного розгляду справи №  826/904/18; підготувати заяву в порядку частини сьомої статті 139 КАС України та заяву в порядку частини п`ятої статті 143, пункту 3 частини першої статті 252 КАС України у справі № 826/904/18.
62.3. відповідно до акту виконаних робіт від 23 серпня 2018 року згідно із договором від 20 серпня 2018 року № 20/08-1 (підписаного обома сторонами договору) адвокатом надано ОСОБА_2 правову допомогу у справі № 826/904/18, а саме: здійснено участь у судовому засідання 22 серпня 2018 року, вартість - 4000 грн, підготовлено заяву в порядку частини сьомої статті 139 КАС України у справі №  826/904/18, вартість - 500 грн, підготовлено заяву в порядку частини п`ятої статті 143, пункту 3 частини першої статті 252 КАС України у справі № 826/904/18, вартість 1100 грн.
62.4. відповідно до прейскуранту «ставок гонорару адвоката ОСОБА_2 на 2018 рік» розмір оплати за участь в апеляційному розгляді справи у справах КАСУ складає - 4000 грн та у разі домовленості про погодинну оплату не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється на день оплати послуг.
62.5 згідно із рахунком від 23 серпня 2018 року № 1 до договору від 20 серпня 2018  року № 20/08-1 надані послуги адвокатом ОСОБА_2 позивачу складають 5600 грн (здійснення участь у судовому засідання 22 серпня 2018 року - 4000 грн, підготовка заяви в порядку частини сьомої статті 139 КАС України у справі №  826/904/18 - 500 грн, підготовка заяви в порядку частини п`ятої статті 143, пункту 3 частини першої статті 252 КАС України у справі № 826/904/18 -  1100 грн).
62.6 відповідно до банківського чеку від 23 серпня 2018 року № 0.0.1117316948.1 (код квитанції 1330-6063-8537-5943) про оплату згідно із рахунку від 23 серпня 2018 року № 1 до договору від 20 серпня 2018 року № 20/08-1 ОСОБА_1 сплачено 5600 грн; 
62.7 згідно з книгою обліку доходів ОСОБА_2 23 серпня 2018 року адвокатом зафіксовано отримання доходу у розмірі 5600 грн.
63. Заявником касаційної скарги на підтвердження судових витрат понесених у суді касаційної інстанції при поданні касаційної скарги надано:
договір про надання правової допомоги від 07 вересня 2018 року № 07/09-1; замовлення (додаток № 1 до договору від 07 вересня 2018 року № 07/09-1) від  07  вересня 2018 року; рахунку № 1 від 07 вересня 2018 року до договору від  07  вересня 2018 року № 07/09-1 на суму 5600 грн; акт виконаних робіт від  07  вересня 2018 року згідно із договором від 07 вересня 2018 року № 07/09-1; банківський чек від 12 вересня 2018 року № 0.0.1130368117.1 (код квитанції 1349-7575-2344-0799) про оплату послуг із надання правової допомоги на суму 5600 грн згідно із договором від 07 вересня 2018 року № 07/09-1; прейскурант «ставок гонорару адвоката ОСОБА_2 на 2018 рік»; витяг із книги обліку доходів ФОП ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про право на зайняття ОСОБА_2 адвокатською діяльністю від 26 квітня 2018 року та копія витягу із реєстру адвокатів України про адвоката ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП « ОСОБА_2 »; копія витягу із реєстру платників податків єдиного податку ФОП « ОСОБА_2 ».
64. Відповідно до наданих позивачем доказів понесений судових витрат на правничу допомогу вбачається, що:
64.1 між позивачем та ФОП « ОСОБА_2 » укладено договір від  07  вересня 2018 року № 07/09-1 про надання правової допомоги. Пунктом 1.1 вказаного договору зазначено, що адвокат приймає на себе обов`язки «…складання апеляційний та касаційних скарг…».
64.1.1. Відповідно до пункту 2.3 вказаного Договору клієнт здійснює письмове замовлення, оформлене у формі додатку до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору та зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу та виконані інші роботи згідно даного договору щодо послуг наведених у замовленні та у встановленому клієнту рахунку до цього договору за тарифами встановленими розділом І-ІІ прейскуранту «Ставок гонорару адвоката ОСОБА_2 на 2018 рік»
64.2. Відповідно до замовлення (додаток № 1 до договору від 07 вересня 2018 року №  07/09-1) від 07 вересня 2018 року  ОСОБА_1 просить скласти касаційну скаргу у справі № 826/904/18.
64.3. відповідно до акту виконаних робіт від 12 вересня 2018 року згідно із договором від 07 вересня 2018 року № 07/09-1 (підписаного обома сторонами договору) адвокатом надано ОСОБА_2 правову допомогу у справі № 826/904/18, а саме: складено касаційну скаргу у справі № 826/904/18, вартість 5600 грн.
64.4. відповідно до прейскуранту «ставок гонорару адвоката ОСОБА_2 на 2018 рік» розмір оплати за складання касаційної скарги на рішення становить - 5600 грн;
64.5 згідно із рахунком від 07 вересня 2018 року № 1 до договору від 07 вересня 2018  року № 07/09-1 надані послуги адвокатом ОСОБА_2 позивачу складають 5600 грн (складання касаційної скарги на рішення у справі № 826/904/18).
64.6 відповідно до банківського чеку від 12 вересня 2018 року № 0.0.1130368117.1 (код квитанції 1349-7575-2344-0799) про оплату згідно із рахунку від 07 вересня 2018  року № 1 до договору від 07 вересня 2018 року № 07/09-1, перегляд справи в ВС КАС справа № 826/904/18, ОСОБА_1 сплачено 5600 грн; 
64.7 згідно з книгою обліку доходів ОСОБА_2 11 вересня 2018 року адвокатом зафіксовано отримання доходу у розмірі 5600 грн.
65. Таким чином, Верховний Суд зауважує, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази, відповідно до статей 132, 134, 139 КАС України щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
66. Приписами частини сьомої статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
67. Проте, відповідачем не надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
68. Додатково Верховний Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 , станом на час звернення позивачем до суду першої інстанції із вимогою про відшкодування судових витрат на правничу допомогу (за складання позовної заяви), мав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
69. Із приписів статті 134 КАС України слідує, що витрати на професійну правничу допомогу пов`язуються із правничою допомогою саме адвоката. Це пов`язано, зокрема, із запровадженою судовою реформою та змінами до Конституції України. Так, 30 вересня 2016 року набули чинності зміни до Конституції України в частині правосуддя і нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
70. Згідно зі статтею 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. 
70.1. Також у даній статті зазначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. 
71. Водночас відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
72. Згідно з частиною другою статті 16 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017  року) для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.
73. Отже, до 1 січня 2019 року в судах першої інстанції особи могли користуватися правничою допомогою фахівців у галузі права, які не були адвокатами.
74. Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
75. Верховний Суд зауважує, що оскільки до 1 січня 2019 року в судах першої інстанції особи могли користуватися правничою допомогою фахівців у галузі права, які не були адвокатами, то такі особи мають право і на відшкодування судових витрат на правничу допомогу надану такими фахівцями.
76. Таким чином, ураховуючи те, що предметом касаційного оскарження були рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, які за результатами касаційного перегляду Верховним Судом скасовані та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог та з урахуванням того, що відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, Верховний Суд вважає, що вимоги позивача про розподіл судових витрат підлягають задоволенню, а судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16320 грн (5120 витрати у суді першої інстанції + 5600 витрати у суді апеляційної інстанції + 5600 витрати у суді касаційної інстанції = 16320 грн) підлягає стягненню в повному обсязі.
77. Відповідні позовні вимоги, які задоволені судом касаційної інстанції, звернуті до Гатненської сільської ради, отже, на підставі приписів частини першої статті 139 КАС України вказана сума судових витрат підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із Гатненської сільської ради.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018  року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від  22  серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

3. Визнати протиправними дії Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, які полягають у ненаданні ОСОБА_1 запитуваної публічної інформації згідно запита на інформацію від 18 жовтня 2017  року № 3, зареєстрованого у Гатненській сільській раді від 18 жовтня 2017  року № 177/3.  

4. Зобов`язати Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 запитувану публічну інформацію, згідно запита на інформацію від 18 жовтня 2017 року № 3, зареєстрованого у Гатненській сільській раді від 18 жовтня 2017 року № 177/3. 

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16320 грн 00 коп (шістнадцять тисяч триста двадцять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (місцезнаходження: вул. Київська, буд. 138, Києво-Святошинський район, Київська область, 08160, код ЄДРПОУ 04358508).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.В.  Шевцова

Судді:                                                                                          Н.А. Данилевич

                                                                                          В.Е. Мацедонська