ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9469/20 Справа № 180/1240/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат”
на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року,  -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», в подальшому АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». За час роботи на даному підприємстві з позивачем стався нещасний випадок на виробництві. Крім того, позивач отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань.
Згідно виписки із акту огляду МСЕК Серії 10 ААА№000469 від 30.05.2011 року йому первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках – 20% у зв`язку із травмою на виробництві; згідно виписки із акту огляду МСЕК Серії 12ААА №018178 від 22.06.2016 року при повторному огляді визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках – 25%. Згідно виписки із акту огляду МСЕК Серії 12ААА№044922 від 30.05.2017 року йому встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких первинно 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з двома професійними захворюваннями та повторно 25% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві у 2011 році. Згідно виписки із акту огляду МСЕК Серії 12ААА№050192 від 22.05.2018 року при повторному огляді йому встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з двома професійними захворюваннями та повторно 25% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві у 2011 році. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач вважає, що у нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність; перестав бути повноцінною людиною; постійно відчуває наслідки травми; стан його здоров`я - незадовільний; змушений вживати лiкарськi препарати; йому протипоказано займатися всіма видами фізичної праці; стало фактично неможливо займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль; через захворювання багато часу знаходиться на стаціонарному лікуванні. Оскільки, відповідач в передбаченому законом прядку не виплатив йому страхову суму за завдану у зв`язку з отриманням професійного захворювання моральну шкоду, позивач просить стягнути з відповідача страхову виплату за моральну шкоду в сумі 204033 гривень 60 копійок, без урахування податку з доходів фізичних осіб (а.с. 1-12).
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків - задоволені частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 грн. (а.с. 68-70).

В апеляційній скарзі АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" посилаючись на незаконність, необгрунтованість рішення суду, порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить змінити рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року у частині розміру відшкодування моральної шкоди з 100 000 грн. до 50 000 грн. (а.с. 74-77).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 .
За час роботи на даному підприємстві він отримав виробничу травму та професійне захворювання, яке обумовлено умовами в яких він працював.
За висновком МСЕК Серії 10 ААА№000469 від 30.05.2011 року ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках – 20% у зв`язку із травмою на виробництві.
За висновком МСЕК Серії 12ААА №018178 від 22.06.2016 року при повторному огляді ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках – 25% у зв`язку із травмою на виробництві.
Згідно висновку МСЕК Серії 12ААА№044922 від 30.05.2017 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких первинно 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з двома професійними захворюваннями та повторно 25% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві у 2011 році.
Згідно висновку МСЕК Серії 12ААА№050192 від 22.05.2018 року при повторному огляді йому встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з двома професійними захворюваннями та повторно 25% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві у 2011 році.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., суд 1 інстанції врахував значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Нормами статей 15, 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи.
       Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, викладених у Постанові № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
З матеріалів справи вбачається та підтверджується медичними довідками, що позивач у зв`язку із професійним захворюванням відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, переживання викликані наслідками професійного захворювання, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. 

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» є необґрунтований та завищений та такий, що визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. 

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її зі 100 000 грн. до 65 000 грн. 

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат” - задовольнити частково.

Рішення  Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року — змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з акціонерного товариства “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат” на користь ОСОБА_1 , зменшивши її зі 100 000 грн. до 65 000 грн. 

В іншій частині рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: