ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 813/4449/15 пров. № А/857/6867/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю.,  
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,
представника відповідачів                                     Білика А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Кравцівим О.Р.; складене у повному обсязі 24 квітня 2020 року) в адміністративній справі № 813/4449/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Дисциплінарна комісія арбітражних (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), про визнання протиправними дій, скасування висновків протоколу, визнання протиправним та скасування наказу,

                                                       В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України (далі також - МЮ України) по наданню доручення Головному управлінню юстиції у Закарпатській області (далі також - ГТУЮ у Закарпатській області) № В-4334/13.02 від 24.03.2015 на проведення позапланової перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії ГТУЮ у Закарпатській області по призначенню та проведенню позапланової невиїзної перевірки, результати якої оформлено Актом позапланової невиїзної перевірки № 09-19/5 від 06.05.2015;
- визнати протиправними дії ГТУЮ у Закарпатській області щодо визначення в Довідці № 09-19/5 від 23.04.2015 та Акті позапланової невиїзної перевірки № 09-19/5 від 06.05.2015 порушень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;
- скасувати висновки протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі також - Комісія) від 03.07.2015 № 32/07/15 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на зайняття діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів);
- визнати протиправним та скасувати наказ МЮ України № 1407/5 від 03.08.2015.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оскаржуваний наказ МЮ України винесено з порушенням положень Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом МЮ України від 27.06.2013 № 1284/5 та ігноруванням положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII (далі - Закон № 2343-ХІІ).
Вважає, що підстава для прийняття рішення щодо анулювання свідоцтва арбітражного керуючого - виявлене ГТУЮ у Закарпатській області порушення ним законодавства, зафіксоване в Довідці про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23.04.2015 № 09-19/5 та акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 06.05.2015 № 09-19/5 - не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на довільному викладенні і трактуванні вимог нормативно-правових актів. Зазначена підстава без існування очевидної небезпеки подальшого порушення ним прав та інтересів боржника чи кредиторів, передбачених законодавством, не могла бути підставою для анулювання свідоцтва арбітражного керуючого.
За результатами засідання Комісії 21.07.2015 його повідомлено про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), що оформлено протоколом № 32/07/15 від 03.07.2015; проте на цьому засіданні вирішено застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді позбавлення права займатися професійною діяльністю, що надалі оформлене наказом від 03.08.2015 № 1407/5. Відтак, оскаржувані рішення та наказ мають бути визнані судом протиправними та скасовані.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ МЮ України № 1407/5 від 03.08.2015 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило МЮ України, яке вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не досліджував та не встановив - чи вживалися позивачем усі передбачені законом, необхідні та залежні від нього заходи з метою належного виконання повноважень ліквідатора, відповідно до зауважень Верховного Суду щодо необхідності їхнього дослідження, що викладені в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2019 року. Натомість, суд першої інстанції обмежився лише висновками, викладеними в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2015 у справі № 909/1397/13 про банкрутство ВАТ «Надвірнянська автобаза», що свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Також суд першої інстанції не дослідив питання непроведення позивачем аналізу фінансового стану підприємства, невжиття жодних заходів щодо отримання додаткових відомостей для проведення аналізу фінансового стану банкрута, наявність звіту за результатами такого аналізу, питання виконання позивачем вимог абзацу п`ятого частини другої статті 41 та пункту 3 частини другої статті 98 Закону № 2343-ХІ; подання ліквідатором до комітету кредиторів звітів про свою діяльність. Також позивач не провів відповідної роботи щодо закриття рахунків в банках та аналізу розбіжностей щодо наявності таких рахунків, не визначив жодний із рахунків банкрута як основний та не вжив заходів для перерахування коштів на основний рахунок банкрута. Також не всім дебіторам банкрута були надіслані претензії по стягненню дебіторської заборгованості та вимоги щодо повернення такої заборгованості, чим було порушено права та інтереси як кредиторів, так і банкрута. Не свідчить безумовно про про відсутність порушень в діях (бездіяльності) ліквідатора при проведенні ліквідаційної процедури й затвердження звіту та ліквідаційного балансу господарським судом.

Позивач подав відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому зазначив, що аналіз фінансової та іншої діяльності боржника, його становища на ринках був проведений на підставі наявної документації та багатократно доведений до: комітету кредиторів, господарського суду та комісії з перевірки - усі зазначені види діяльності були припинені відразу після реалізації цілісного майнового комплексу підприємства виконавчою службою МЮ України за 3 роки до порушення справи про банкрутство. А за методологією Мінюсту для цього потрібні квартальні звітні форми за 3 роки - Ф-1 (Баланс підприємства) та Ф-2 (Звіт про фінансові результати), яких в зв`язку з відсутністю бухгалтерського обліку не існувало. Покликання в апеляційній скарзі щодо бухгалтерського обліку є безпідставними, оскільки відновити бухгалтерський облік та достовірну звітність на підприємстві, де вони не велись 3 роки під силу тільки серйозній аудиторській фірмі, а вартість такої роботи становить сотні тисяч грн; через відсутність будь-яких активів та підприємстві це було неможливо. З тієї ж причини неможливо було закрити рахунки в банках, позаяк після ліквідації підприємства банки закривають вказані рахунки безкоштовно.
Незважаючи на перевищення терміну давності у господарських справах, що унеможливлювало ведення претензійно-позовної роботи, він направляв претензії до третіх осіб, що зафіксовано в Довідці про перевірку. Подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів боржника не проводилось в зв`язку з відсутністю діючих правочинів. Він надавав і комітету кредиторів, і господарському суду звіти про діяльність та про фінансове становище і майно банкрута і комітет кредиторів узгодив, а судом затвердив звіт ліквідатора без зауважень. У зв`язку з наявністю на обліку старих автомобілів за його заявою порушено кримінальне провадження РВ МВС, проте навіть це не допомогло їх знайти; така ситуація пояснюється також складністю зняття їх з обліку та додатковими витратами.
Тобто, ліквідаційна процедура ВАТ «Надвірнянська автобаза» проведена добросовісно, з урахуванням усіх обставин; жодних порушень прав та інтересів боржника і кредиторів не було (і не могло бути) допущено, враховуючи повну відсутність активів у банкрута. Всі ці доводи багатократно доводились до Комісії з перевірки і повністю ігнорувались.
Вказав також на недостовірність Протоколу засідання Комісії щодо учасників засідання, незазначення його доводів, відсутність аналізу тяжкості порушення та обгрунтування прийнятого комісією рішення про максимальне покарання не наведено.
У зв`язку з цим просив рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 здійснював діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) відповідно до свідоцтва № 748, виданого 22.03.2013 МЮ України на підставі наказу МЮ України від 18.03.2013 № 457/5 (т. 1, а.с. 13).

06.03.2015 до Департаменту з питань банкрутства МЮ України надійшла скарга ОСОБА_2 на дії арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень ліквідатора ВАТ «Надвірнянська автобаза»; просила провести перевірку дотримання останнім вимог законодавства та у випадку підтвердження при перевірці порушень зупинити його діяльність наказом Мінюсту (т. 1, а.с. 14).

ГТУЮ у Закарпатській області надіслало на адресу позивача повідомлення про проведення позапланової перевірки від 08.04.2015 № 08-19/334, у якому вказало, що відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Порядку контролю за діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом МЮ України № 1284/5 від 27.06.2013, на підставі скарги гр. ОСОБА_2 та доручення МЮ України від 24 травня 2015 року № В-4334/13.0.2, у період з 21.04.2015 по 23.04.2015 буде проведено перевірку його діяльності щодо додержання ним під час виконання повноважень ліквідатора ВАТ «Надвірнянська автобаза» вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону № 2343-ХІІ та іншого законодавства з питань: направлення керівнику боржника повідомлення про необхідність погодження договорів; проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника; проведення аналізу руху коштів по рахунках боржника; стягнення дебіторської заборгованості; ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності; закриття рахунків боржника в установах банків; вжиття заходів щодо оскарження договорів боржника, які укладено до порушення справи про банкрутство; подання комітету кредиторів звіту про свою діяльність; вжиття заходів щодо розшуку майна боржника. Повідомлено час проведення перевірки та необхідність забезпечення умов для проведення перевірки (т. 1 а.с. 15).

14.04.2015 за № 77/15 позивач звернувся до МЮ України з листом, у якому висловив подив щодо скарги гр. ОСОБА_2 , яка не має жодного відношення до ВАТ «Надвірнянська автобаза», тому не могла знати про хід процедури банкрутства та про його дії як арбітражного керуючого. 
Просив провести службове розслідування видачі доручення МЮ України від 24.03.2015 № В-4334/13.0.2 з метою виключення надалі подібного реагування державного органу з питань банкрутства та безпідставні звернення та скарги (т. 1 а.с. 16).
На це звернення МЮ України надало відповідь, у якій вказало на безпідставність доводів звернення ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17, 18).

Листом від 17.04.2015 № 78/15 позивач надав до ГТУЮ у Закарпатській області документи на виконання вимог повідомлення від 08.04.2015, а також пояснення (т. 1, а.с. 19 - 21).

ГТУЮ у Закарпатській області в період з 21.04.2015 по 23.04.2015 провело позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , за результатами чого 23.04.2015 склало відповідну Довідку за № 09-19/5 (т. 1, а.с. 22 - 34).
Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
- абзацу п?ятого частини другої статті 41 та пункту 3 частини другої статті 98 Закону  № 2343-ХІІ - ліквідатор не провів аналіз фінансової, господарської, інвестиційної та іншої діяльності боржника, його становища на ринках, та не надано результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію;
- абзацу восьмого частини другої статті 41 Закону № 2343-ХІІ - ліквідатор не вжив достатніх заходів щодо пред`явлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;
- частини першої статті 8, частин першої - другої статті 11, частини першої статті 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», абзаців першого та одинадцятого - тринадцятого пункту 2, пункту 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419, пункту 1.3 наказу МЮ України від 18.01.2013 № 129/5 «Про деякі питання ведення і подання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) статистичної звітності та інформації про свою діяльність» - ліквідатор не веде бухгалтерський облік, не складає на основі даних бухгалтерського обліку підприємства-боржника та не подає фінансову звітність у порядку та строки встановлені законодавством України;
- частини сьомої статті 43 Закону № 2343-ХІІ - ліквідатор не закрив інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, залишки коштів на цих рахунках не перерахував на основний рахунок боржника;
- абзацу дванадцятого частини другої статті 41 Закону № 2343-ХІІ - ліквідатор не вжив заходів, спрямованих на виявлення підстав для подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;
-  частини дев`ятої статті 41 Закону № 2343-ХІІ - ліквідатор не подавав не рідше ніж один раз на місяць комітету кредиторів звіти про його діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформація на вимогу комітету кредиторів;
- абзацу тринадцятого частини другої статті 41 Закону № 2343-ХІІ - ліквідатор не вжив належних та достатніх заходів спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
- частини третьої статті 98 Закону № 2343-ХІІ, відповідно до якої під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство – як наслідок проведення роботи в ліквідаційній процедурі належним чином, зокрема не виконання повноважень, що передбачені абзацами п`ятим, восьмим, дванадцятим, тринадцятим частини другої, частин сьомої та дев`ятої статті 41 та пункту 3 частини другої статті 98 Закону № 2343-ХІІ.

27.04.2015 за № 88/15 позивач скерував на адресу ГТУЮ у Закарпатській області заперечення на вказану довідку, у яких спростував зафіксовані довідкою порушення і вказав, що комісія при її роботі проігнорувала значну кількість наданих ним документів, не провела жодної роботи по виявленню особи скаржника, яка нічого не могла знати про хід процедури банкрутства та його дії у справі по банкрутству ВАТ «Надвірнянська автобаза». Зауважив, що комісія не виявила, що він, незважаючи на значний об`єм проведеної роботи, не отримав ні винагороди, ні відшкодування витрат (т. 1, а.с. 35).

06.05.2015 ГТУЮ у Закарпатській області склало акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 06.05.2015 № 09-19/5, де вказало допущені позивачем під час виконання ним повноважень ліквідатора ВАТ «Надвірнянська автобаза» порушення вимог:
- абзаців п`ятого, восьмого, дванадцятого, тринадцятого частини другої, частини сьомої статті 41, пункту 3 частини другої статті 98 Закону № 2343-ХІІ, які підлягають усуненню та щодо них буде винесено розпорядження про усунення виявлених порушень;
- частини дев`ятої статті 41, частини третьої статті 98 Закону № 2343-ХІІ, частини першої статті 8, частин першої, другої статті 11, частини першої статті 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», абзаців першого та одинадцятого - тринадцятого пункту 2, пункту 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419; пункту 1.3 наказу МЮ України від 18.01.2013 № 129/5 «Про деякі питання ведення і подання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) статистичної звітності та інформації про свою діяльність» усуненню не підлягають та щодо них буде винесено припис про недопущення повторних порушень.
Також у цьому акті зазначено, що за результати перевірки виявлено порушення, які є підставою щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення: грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 законодавства під час виконання повноважень ліквідатора ВАТ «Надвірнянська автобаза», що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника, а саме: абзаців п`ятого, восьмого, дванадцятого, тринадцятого частини другої, частин сьомої, дев`ятої статті 41, пункту 3 частини другої, частини третьої статті 98 Закону № 2343-ХІІ; частини першої статті 8, частин першої, другої статті 11, частини першої статті 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», абзаців першого та одинадцятого - тринадцятого пункту 2, пункту 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419; пункту 1.3 наказу МЮ України від 18.01.2013 № 129/5 «Про деякі питання ведення і подання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) статистичної звітності та інформації про свою діяльність» (т. 1, а.с. 36 - 42).

07.05.2015 за № 09-12 ГТУЮ у Закарпатській області скерувало до Департаменту з питань банкрутства МЮ України пропозицію щодо внесення до Комісії подання про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (т. 1, а.с. 118 - 122).

03.07.2015 на засіданні Комісії, оформленого протоколом № 32/07/15, розглянуто подання № 456 від 18.05.2015 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення (т. 1 а.с. 88 - 89).
Розглянувши вказане подання, Комісія одноголосно вирішила застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); внести подання до МЮ України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); рекомендувати Департаменту з питань банкрутства МЮ України на підставі подання Комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення: а) підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва № 748 від 22.03.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ; б) внести запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідатора) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); рекомендувати Департаменту з питань банкрутства МЮ України повідомити про прийняте рішення арбітражного керуючого ОСОБА_1 та ГТУЮ у Закарпатській області (оскаржуване рішення).

На підставі подання Комісії від 03.07.2015 № 308 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) МЮ України 03.08.2015 видало наказ за № 1407/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) виданого ОСОБА_1 », яким анулювало свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 748 від 22.03.2013 (т. 1, а.с. 90).

Не погоджуючись із вказаними діями та рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у цій справі, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, позов було задоволено частково. 
Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії, викладеного в протоколі від 03 липня 2015 року № 32/07/15 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на зайняття діяльністю арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на підставі подання за № 456 від 18 травня 2015 року.
Визнано протиправним і скасовано наказ МЮ України № 1407/5 від 03 серпня 2015 року «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), виданого ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2019 р. за касаційною скаргою ГТУЮ у Закарпатській області вказані постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому суд вказав, що при вирішенні цієї справи судам необхідно встановити: які саме порушення чинного законодавства ставилися у вину позивачу як арбітражному керуючому в спірних правовідносинах з огляду на встановлені перевіркою обставини та чи дійсно такі порушення мали місце і якими доказами це підтверджується; чи вживалися позивачем усі передбачені законом, необхідні та залежні від нього заходи з метою належного виконання повноважень ліквідатора, а якщо так, то які саме; чи виявлені порушення об`єктивно залежали від дій позивача з огляду на те, що ВАТ «Надвірнянська автобаза» визнано банкрутом 10.07.2014 (з цього часу позивача призначено ліквідатором), а відповідно до висновків податкового органу за результатами перевірки товариства за період 2012 - 2014 років, з часу реалізації ДВС у листопаді 2011 року цілісного майнового комплексу на підприємстві не вівся належним чином бухгалтерський облік; чи є допущені позивачем порушення законодавства грубими та чи призвели вони саме до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

При новому розгляді рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ МЮ України від 03.08.2015 № 1407/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ».
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що судом не встановлено законодавчо обґрунтованих підстав для прийняття рішення про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу МЮ України від 03.08.2015 № 1407/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 ».
При цьому суд врахував і те, що в протоколі не відображено відомостей про присутність чи відсутність конкретних людей, не проаналізовано доводи позивача, не наведено мотивів прийнятого рішення, однак такі недоліки не є безумовною підставою для його скасування.

Також суд відмовив в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій МЮ України по наданню доручення ГТУЮ у Закарпатській області № В-4334/13.02 від 24.03.2015 на проведення позапланової перевірки позивача та визнання протиправними дій ГТУЮ у Закарпатській області по призначенню та проведенню позапланової невиїзної перевірки, результати якої оформлено Актом позапланової невиїзної перевірки № 09-19/5 від 06.05.2015, вважаючи, що відповідачі при вчиненні цих дій діяли у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені нормами законодавства.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ГТУЮ у Закарпатській області щодо визначення в Довідці № 09-19/5 від 23.04.2015 та Акті позапланової невиїзної перевірки № 09-19/5 від 06.05.2015 порушень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також щодо скасування висновків протоколу засідання Комісії № 32/07/15 від 03.07.2015 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на зайняття діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), суд вказав, що як довідка, так і акт перевірки є лише фіксують встановлені обставини та висновки комісії щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжують, не змінюють та не звужують права позивача, не встановлюють для нього додаткових обов`язків та не покладають відповідальності. Натомість такими документами є саме припис, розпорядження, та у конкретному випадку оскаржуваний наказ № 1407/5.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторони не оскаржують.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

За приписами частин першої - третьої статті 98 Закону № 2343-XII арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами; 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їх згодою; 6) отримувати інформацію з державних реєстрів шляхом направлення офіційних запитів до держателя або адміністратора відповідного реєстру; 7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством; 5) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства; 6) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 7) у порядку, встановленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; 7-1) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту; 8) надсилати органам Національної поліції чи органам прокуратури повідомлення про факти порушення законності, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 9) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство.
Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Відповідальність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) передбачена статтею 107 Закону № 2343-XII, відповідно до якої арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом. Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення. Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Статтями 112, 113 Закону № 2343-ХІІ визначено, що однією з підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). 
У разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.
У разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання. 
Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). 

Порядок накладення на арбітражних керуючих дисциплінарних стягнень за результатами заходів контролю також визначено розділом VII Порядку № 1284/5, згідно з пунктами 7.1 - 7.5 якого підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки; грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.
Протягом п`яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін`юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін`юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома. Подання повинно містити висновок структурного підрозділу Мін`юсту щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.
Мін`юст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлено грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та інтересів боржника чи кредитора(ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акта перевірки вимогам законодавства.
Дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). 
Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
За приписами Розділу 6 Порядку № 1284/5 у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов`язково зазначає про це в акті перевірки.

Актом перевірки діяльності позивача встановлено, що підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Комісії подання щодо застосування до нього як арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення стало порушення ним абз. 5 ч. 2 ст. 41, п. 3 ч. 2 ст. 98, абз. 8 ч. 2 ст. 41, ч. 7 ст. 41, абз. 12 ч. 2 ст. 41, ч. 9 ст. 41, абз. 13 ч. 2 ст. 41, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч. 1 ст. 8, ч. 1 - 2 ст. 11, ч. 1 ст. 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», абз. 1 - 2, 11 - 13 п. 2, п. 5 Порядку подання фінансової звітності затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419, п. 1-3 Наказу МЮ України від 18.01.2013 № 129/5 «Про деякі питання ведення і подання арбітражним керуючим статистичної звітності, оперативної звітності та інформації про свою діяльність».
Ці порушення, за висновками контролюючого органу, полягали в тому, що під час виконання повноважень ліквідатора ВАТ «Надвірнянська автобаза» позивач належним чином не здійснив аналіз фінансової, господарської, інвестиційної та іншої діяльності боржника та його становища на ринках, не подав результати таких аналізів господарському суду (справа № 909/1307/13), не вжив заходів щодо пред`явлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, не вів бухгалтерський облік, не складав та не подавав фінансову звітність, не закрив інші рахунки, залишки коштів не перерахував на основний рахунок боржника, не вжив заходів на виявлення підстав для подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів, не подавав до комітету кредиторів звіти про свою діяльність, не вживав заходів щодо пошуку майна.

У ході дослідження обставин справи суд встановив, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі № 909/1307/13 боржника ВАТ «Надвірнянська автобаза» визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 6 місяців.
Призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 , наділивши його всіма повноваженнями ліквідатора, передбаченими Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». За результатами роботи ліквідатору до 12.01.2015 подати суду належно оформлений ліквідаційний баланс та звіт про проведену роботу (т. 2, а.с. 213 - 217).

На виконання повноважень ліквідатора ВАТ «Надвірнянська автобаза» було ліквідоване, звіт ліквідатора прийнято судом та визнано виконання його обов`язків належним та достатнім.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2015 в господарській справі № 909/1397/13 встановлено, що в ході ліквідаційної процедури ліквідатор з метою формування ліквідаційної маси надсилав запити до:
- Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації і отримав відповідь, що ОБТІ володіє інформацією щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно станом на 31.12.2012, відомостей про наявність чи відсутність майна за боржником не надана;
- Державної інспекції сільського господарства України в Івано-Франківській обл., отримано відповідь, що за ВАТ «Надвірнянська автобаза» станом на 25.02.2014 техніка не зареєстрована;
- Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Яремче, Надвірнянського та Богородчанського районів при УДАІ Управління МВС в Івано-Франківській області та отримав відповідь, що згідно бази даних автоматизованого обліку зареєстрованого автомототранспорту Державтоінспекції Івано-Франківської області за боржником зареєстровані транспортні засоби;
- Відділу Держземагенства у Надвірнянському районі Івано-Франківської обл.; отримав відповідь, що станом на 01.01.2013 інформація в Державному земельному кадастрі щодо наявності прав власності на земельні ділянки за ВАТ «Надвірнянська автобаза» відсутня.

Зі звіту ліквідатора видно, що ВАТ «Надвірнянська автобаза» господарської діяльності до порушення у справі про банкрутство не проводило близько трьох років. 
Ним від попереднього керівництва підприємства отримано частину бухгалтерської та організаційної документації. 
Також судом встановлено, що частина документації відсутня у зв`язку зі смертю колишнього директора підприємства.
Ліквідатор розглянув та визнав конкурсні і поточні вимоги кредиторів, оскільки такі вимоги відповідали даним бухгалтерського обліку підприємства та включені до реєстру вимог кредиторів.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 щодо об`єкта нерухомого майна від 11.02.2015 є відомості щодо відчуження майна боржника - ВАТ «Надвірнянська автобаза», а саме: комплексу за адресою вул. Майданська,10А, м. Надвірна 03.11.2011, який придбаний з прилюдних торгів, про що свідчить протокол № 1-09033/1 від 23.06.2011. Відомості про інші речові права на нерухоме майно боржника відсутні.
У судовому засіданні було досліджено наданий колишнім директором підприємства акт приймання-передачі майна, не реалізованого на аукціоні від 03.12.2013, який складено між ДВС Надвірнянського районного управління юстиції та стягувачем, якому передано не реалізоване на аукціоні через відсутність купівельного попиту майно; заява стягувача від 13.11.2013 свідчить про те, що він згідний залишити за собою вказане вище майно в рахунок часткового погашення боргу ВАТ «Надвірнянська автобаза».
Земельні ділянки, нерухоме та рухоме майно, яке підлягає реєстрації, за боржником відсутні, окрім автомобільної техніки, що зареєстрована за боржником та знаходиться в заставі банків.
Ним встановлено відсутність балансового майна банкрута, а саме транспортних засобів, які зазначені Центром надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Яремче, Надвірнянського та Богородчанського районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській обл. як власність боржника.
Ним вчинено заходи з метою виявлення вказаного майна, зокрема, 23.10.2014 подано звернення до Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області із заявою про виявлену недостачу на підприємстві-банкруті, зокрема відсутності під час проведення інвентаризації автомобільної техніки. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2014 за № 12014090200000606; постановою від 30.12.2014 це кримінальне провадження було закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 
Також судом встановлено, що між колишнім директором боржника та ПП «Оберіг» укладено договір оренди, за яким вказані транспортні засоби знаходяться у розпорядженні ПП «Оберіг», яке ліквідовано 16.02.2007, місцезнаходження цих транспортних засобів не встановлено.
Ліквідатор надсилав претензії по стягненню дебіторської заборгованості, більшість яких містять ознаки безнадійних: перевищено термін позовної давності, а деякі з дебіторів ліквідовані або ж припинили господарську діяльність.
Комісією в складі арбітражного керуючого (ліквідатора) та голови комітету кредиторів актом від 05.01.2015 списано чотири автомобілі та один причіп, які перебувають в розшуку і місцезнаходження яких не встановлено, а також дебіторську заборгованість, як активи відповідно до п. 6 та п. 33 Положення (стандарту бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» і вилучено з активів, як такі, що не відповідають критеріям визнання активом.
Листом слідчий СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області повідомив, що місцезнаходження відповідних автомобілів не встановлено.

Ліквідатор письмово повідомляв заставних кредиторів ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та ПАТ КБ «Приватбанк» про здійснення ним необхідних заходів з метою виявлення заставного майна, проте, станом на 05.03.2015 місцезнаходження такого майна не виявлено. Одночасно, ліквідатор повідомляв заставних кредиторів про визнання вказаного майна безнадійним активом та його списання.

Документи, що підлягають довготривалому зберіганню, передано ліквідатором в Надвірнянський архівний відділ, що зафіксовано актом приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 06.03.2015.

ДПІ у Надвірнянському районі проведа перевірку ВАТ «Надвірнянська автобаза» за період 2012 - 2014 роки та встановила, що у цей період бухгалтерський облік вівся неналежним чином. Після реалізації ДВС у листопаді 2011 року цілісного майнового комплексу на підприємстві не працював штатний бухгалтер. До податкових органів звітність подавалась, проте жодні операції з коштами та майном боржника у бухгалтерській звітності не відображались. А майно, що було списано за накладними у виробництво та в зв`язку з непридатністю до використання, з обліку не знято, в тому числі одинадцять об`єктів нерухомості, реалізованих ДВС у 2011 року. Не проводилось виключення майна з інвентаризаційних відомостей, які залишались незмінними з 2011 року. Не заповнювались й інші фінансові документи: акти звірок, акти уступок боргу та ін. За результатами перевірки ДПІ у Надвірнянському районі провело донарахування заборгованості зі сплати податків. 
До звіту додано акти заліку взаєморозрахунків, договір переведення боргу на загальну суму 676 550,37 грн, документи про виписку та списання зі складу матеріалів, пально-мастильних матеріалів та запчастин на загальну суму 216 223,51 грн, які не були належним чином відображені у бухгалтерському обліку.

Протоколом засідання комітету кредиторів ВАТ «Надвірнянська автобаза» від 16.04.2015 кредитори розглянули звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс і уповноважили ліквідатора подати ліквідаційний баланс та звіт на затвердження суду.

На час подачі звіту ліквідатора пропозиції від інвесторів, санаторів, засновника та інших осіб, бажаючих провести фінансове оздоровлення боржника, не надходило.
У зв`язку з відсутністю майнових активів, необхідних для ведення підприємницької діяльності, суд вважав за необхідне ВАТ «Надвірнянська автобаза» ліквідувати як юридичну особу і виключити її з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

А розпорядженням Прикарпатського територіального управління Національної комісії цінних паперів та фондового ринку № 7-ПР-1-С-А від 20.03.2015 скасовано реєстрацію випусків акцій ВАТ «Надвірнянська автобаза».

У боржника станом на час розгляду справи є відкриті рахунки в АТ «Банк «Фінанси та кредит», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Фольксбанк», які підлягали закриттю у зв`язку з ліквідацією банкрута.

Тобто, ліквідатором вжито всіх заходів по виявленню майнових активів та можливих кредиторів підприємства, в зв`язку з чим затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, судом встановив, що недоліки у роботі ВАТ «Надвірнянська Нафтобаза», а надалі її ліквідації, що ставились у вину позивачу мали місце ще до 10.07.2014, тобто до моменту, коли позивач розпочав роботу ліквідатора вказаного ВАТ. Проте такі однозначно враховані Комісією як саме недоліки арбітражного керуючого ОСОБА_1 , хоча письмову докази, які підтверджують відповідні обставини також надавалися й Комісії.

За вимогами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, враховуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що в ході розгляду дисциплінарної справи Комісією не встановлено - в чому саме полягає грубе порушення арбітражним керуючим вимог Закону №2343-XII, в контексті пункту 7.1 Порядку № 1284/5; якими саме доказами це підтверджується; до настання яких саме незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів це призвело; чи завдано внаслідок таких дій позивача реальної матеріальної шкоди боржнику чи кредиторам та в якій сумі. 
Також Комісією не наведено належного обґрунтування - як було оцінено та враховано ці обставини; в чому полягає необхідність застосування до позивача максимального дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), з огляду й на те, що до позивача раніше не застосовувались дисциплінарні стягнення.

Крім того, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч приписам частини другої статті 77 КАС України, не надано до суду відповідних доказів, які б підтверджували зазначені вище обставини, в т.ч. й неналежне виконання позивачем своїх повноважень, що призвело до порушення прав та інтересів як боржника, так і його кредиторів, зумовлювало затягування строку здійснення ліквідаційної процедури, спричинювало неможливість погашення чи навіть часткового погашення вимог кредиторів боржника.

Вказане свідчить про відсутність законодавчо обґрунтованих підстав для прийняття рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, що має наслідком протиправність оскаржуваного наказу МЮ України від 03.08.2015 № 1407/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 ».

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в адміністративній справі № 813/4449/15 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 19 жовтня 2020 року.