ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року 

м. Київ

справа № 640/1522/19

адміністративне провадження № К/9901/19684/20

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: 
суддя-доповідач - Гусак     М. Б., судді - Гімон М.  М., Юрченко В.  П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2020 року (судді Кучма А.  Ю., Аліменко В.  О., Безименна Н.  В.) у справі №640/1522/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат-Центр» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агромат-Центр» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 22 жовтня 2018 року № 0053351409.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 23 січня 2020 року (суддя Векуа Н.  Г.) позов задовольнив.

21 лютого 2020 року Головне управління ДФС у м. Києві звернулося з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу залишив без руху для усунення недоліків - сплати судового збору.

Ухвалою від 22 квітня 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року повернув внаслідок невиконання вимог ухвали апеляційного суду від 10 березня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху.

24 квітня 2020 року ухвалу апеляційного суду від 22 квітня 2020 року надіслано судом відповідачу (відомості про отримання цієї ухвали матеріали справи не містять).

4 травня 2020 року згідно з поштовим штемпелем Головне управління ДПС у м. Києві повторно подало апеляційну скаргу.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 червня 2020 року визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, апеляційну скаргу відповідача залишив без руху, зазначивши про необхідність надання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є.

У межах встановленого апеляційним судом строку відповідач подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, пославшись на те, що пропуск строку апеляційного оскарження пов`язаний із відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору на час звернення вперше з апеляційною скаргою, однак станом на день подання повторної апеляційної скарги судовий збір сплачено. 

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення та ухвалою від 6 липня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м.  Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020  року.

Не погодившись із цією ухвалою, Головне управління ДПС у м. Києві подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просить її скасувати, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

На обґрунтування своїх доводів відповідач посилається, зокрема на те, що згідно з платіжним дорученням від 26 березня 2020 року ним сплачено 2881,50 грн судового збору; сплата відповідачем судового збору та повторне звернення з апеляційною скаргою в короткі строки свідчить про вжиття ним необхідних заходів щодо своєчасного виконання своїх процесуальних обов`язків. 

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 295  цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше відповідач оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в межах строку, визначеного процесуальним законом, проте внаслідок невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору, апеляційна скарга повернута відповідачу. Ухвала про повернення апеляційної скарги надіслана судом 24 квітня 2020 року (даних про дату її отримання матеріали справи не містять).

Вдруге апеляційну скаргу відповідачем було подано 4 травня 2020 року, тобто через десять днів з моменту направлення копії ухвали про повернення апеляційної скарги. Заявником апеляційної скарги одночасно було додано платіжне доручення від 26  березня 2020 року про сплату 2881,50 грн судового збору та заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На думку колегії суддів, сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

У даному випадку апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням другої апеляційної скарги. При цьому пропуск строку на апеляційне оскарження був незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушив би принципу res judicata.

Окрім того, з доданого до повторної апеляційної скарги платіжного доручення вбачається, що недолік поданої стороною вперше апеляційної скарги нею фактично було усунуто ще до повернення такої.

Дані обставини не були враховані апеляційним судом при вирішенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На момент повернення апеляційним судом поданої вперше апеляційної скарги (22  квітня 2020 року) вже діяли норми Закону України від 30 березня 2020 року №  540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким було продовжено, зокрема процесуальні строки для усунення недоліків на строк дії карантину. Однак, апеляційний суд повернув апеляційну скаргу при наявності клопотання від скаржника про продовження такого строку.

Отже, Верховний Суд знаходить помилковим висновок апеляційного суду про неповажність причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження.

Стаття 129 Конституції України гарантує, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                М.  Б. Гусак

Судді:                                                                                                     М.  М. Гімон

                                                                                                    В.  П. Юрченко