Ухвала 
 
07 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 296/8045/17
 
провадження № 61-12958ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку в майні та усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку в майні та усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення.
 
У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.
 
Протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня                       2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 вартість 1/2 частки автомобіля ВАЗ21104 у розмірі 43 292,12 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_3 .
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня                       2020 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6  про визнання гаража спільною сумісною власністю подружжя та його поділ і ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Визнано спільною сумісною власністю подружжя гараж № НОМЕР_1 у Громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор» за адресою                           АДРЕСА_2 , вартістю 69 174 грн. 
Виділено ОСОБА_3 гараж № НОМЕР_1 в Громадському об`єднанні власників гаражів АДРЕСА_3
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини вартості гаража у розмірі 34 587 грн.
У решті рішення суду залишено без змін.
 
У серпні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно відбитку штампу «Прийом громадян» подана 26 серпня 2020 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 14 вересня 2020 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволено частково, заявнику зменшено розмір судового збору за подання касаційної скарги до 7 000 грн. Запропоновано ОСОБА_1 сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня                     2020 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та в частині відмови у задоволенні її позову скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі                              № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц,                                від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, що передбачено пунктом                        1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку в майні та усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2020 року.
 
Витребувати з Корольовського районного суду м. Житомира цивільну справу № 296/8045/17.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 06 листопада 2020 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець
 
                                                                                                                      І. А. Воробйова
 
Ю. В. Черняк