П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/6405/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Попова Оксана Гнатівна  
Суддя-доповідач -  Совгира Д. І.   
13 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Франовської К.С.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,
представника позивача: Сіра А.В.,
представника відповідача: Чернюка О.В., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "ВВ "Агро" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Житомирській області щодо відображення в інтегрованій картці платника податку Приватного підприємства «ВВ Агро» заборгованості з платежу «орендна плата з юридичних осіб» та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Житомирській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків приватного підприємства «ВВ Агро» з платежу «орендна плата з юридичних осіб», а саме виключити заборгованість в сумі 63398,04 грн. з платежу «орендна плата з юридичних осіб» (код платежу 18010600) та 218,07 грн. нарахованих штрафних санкцій.
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області про виключення Приватного підприємства «ВВ Агро» з реєстру платників єдиного податку четвертої черги на 2020 рік, оформлене у вигляді повідомлення № 2938/6/06-30-52-04-20 від 18.03.2020 р.
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області включити приватне підприємство «ВВ Агро» до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2020 року та видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2020 році.
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь приватного підприємства «ВВ Агро» судові витрати.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020  року - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 вересня 2008 року між Приватним підприємством «ВВ Агро» (Орендар) та Володарсько-Волинською районною державною адміністрацією в особі першого заступника голови районної державної адміністрації Ющенка А.П. (Орендодавець) було укладено Договір оренди землі. 
Згідно п. 1 вказаного Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 21.08.2008 року за № 344 в строкове платне користування земельні ділянки не витребуваних паїв, які знаходяться на території Грушківської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області за межами населених пунктів. 
Згідно п. 2 Договору, в оренду передаються земельна ділянка площею 386,1351 га, в тому числі рілля 386,1351 га, яка включає 111 невитребуваних земельних ділянок. Перелік осіб, які є власниками не витребуваних земельних ділянок, наводиться в додатку № 1 до даного Договору.
Як зазначає позивач, ПП «ВВ Агро» фактично користувалося земельними ділянками не витребуваних паїв, які знаходяться на території Грушківської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області за межами населених пунктів в менших розмірах, а орендну плату сплачувала як за користування усією площею у розмірі 386,1351 га у зв`язку з чим утворилась переплата по орендній платі в розмірі 227186,64 грн. з розрахунку (28839,50 грн. (2015 р.)+ 34609,55 грн. (2016 р.) + 74062,18 грн. (2017 р.) + 89675,41 грн. (2018 р.). Оскільки Хорошівська селищна рада Хорошівського району Житомирської області  відмовилась добровільно повернути переплачені грошові кошти, то ПП «ВВ Агро» звернулося з відповідним позовом до суду.
25 червня 2019 року господарським судом Житомирської області було постановлено рішення по справі № 906/308/19, яким позовні вимоги ПП «ВВ Агро» задоволено повністю та стягнуто з Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області (12101, Житомирська область, смт. Хорошів, вул. Героїв України, будинок 13, код ЄДРПОУ 04344587) на користь Приватного підприємства "ВВ Агро" (12132, Житомирська обл., Хорошівський район, с. Поромівка, вул. Зарічна, 1, код ЄДРПОУ 35689130) набуті без достатньої правової підстави грошові кошти в сумі 227186, 64 грн. на користь місцевого бюджету (а.с.15-25).
Вказане судове рішення набрало законної сили та 31.07.2019 року видано наказ Господарського суду Житомирської по справі № 906/308/19.
На виконання вимог наказу господарського суду Житомирської області від 31.07.2019 року по справі № 906/308/19, 20.12.2019 року державним казначейством з рахунку відповідача - Хорошівської селищної ради було списано грошові кошти в розмірі 227186,64 грн. та зараховано на рахунок позивача, що підтверджується випискою з рахунку.
У зв`язку із набранням рішенням суду по справі № 906/30/19 законної сили та отриманням безпідставно перерахованих грошових коштів, позивачем було подано уточнюючі декларації по сплаті за землю за період 2015, 2016, 2017, 2018 років з урахуванням сум, визначених рішенням суду. 
Всі уточнюючі декларації було подано через програму М.Е.Dос. Уточнюючі декларації зі сплати за землю за 2015, 2016 роки було повернуто із зазначенням помилки «документи не можуть бути прийнятті згідно п. 49.8 ст. 49, ст. 102 ПК України, оскільки минув термін давності» (а.с.33,38).
27.12.2019 року на адресу відповідача було направлено лист №12/1 з проханням прийняти уточнюючі декларації з плати за землю за 2015 рік на суму 28839,50 грн. та за 2016 р. на суму 34609,55 грн. та відкоригувати/списати по Приватному підприємству «ВВ Агро» недоїмку, яка виникла у зв`язку з неприйняттям коригування до декларацій по сплаті за землю за 2015, 2016 рр. на суму 63449,05 грн (а.с.49).
Листом ГУ ДПС у Житомирській області від 21.01.2020 року №59/6/06-30-04-03-24 повідомлено позивача, що оскільки минув термін давності, уточнюючої декларації з орендної плати за 2015-2016 рр. не можуть бути прийнятті, тому відсутні підстави для проведення коригування в інтегрованій картці платника «Орендна плата за землю» (а.с.51-52).
На підставі відомостей інтегрованої картки по платнику податків - ПП «ВВ Агро» з урахуванням відображеної відповідачем заборгованості в розмірі 63616,11 грн,  листом від 18.03.2020 року № 2938/6/06-30-52-04-20 ГУ ДПС в Житомирській області повідомлено позивача про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік (а.с.98).
Вважаючи, що дії відповідача щодо відображення в інтегрованій картці платника податку - ПП «ВВ Агро» заборгованості в розмірі 63616,11 грн. та виключення позивача з реєстру патинків єдиного податку четвертої групи на 2020 рік є протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
При цьому, згідно п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181 податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).
Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 (розділ ХІІ) ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі - орендна плата).
Пунктом 288.7 ст. 288 розділу ХІІ ПК України визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Відповідно до ст. 285 зазначеного розділу ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Згідно з п.п. 286.2 та 286.3 ст. 286 розділу ХІІ, яка визначає порядок обчислення плати за землю, визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, із розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Відповідно до п. 287.3 ст. 287 розділу ХІІ ПК України зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем податкового (звітного) місяця.
Отже, ПК України визначено право платника податків (за його вибором) подавати декларацію з плати за землю у встановлений строк один раз за весь рік або щомісячно та обов`язок платника податків щомісячно сплачувати плату за землю.
Відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Тобто нормою п. 50.1. ст. 50 ПК України встановлено обов`язок платника податку, у разі самостійного виявлення ним помилок у поданій податковій декларації, надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації. 
Статтею 102 вказаного Кодексу встановлено строки давності - не більше 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Враховуючи наведене, юридична особа - платник податків (земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) має право надіслати уточнюючий розрахунок для самостійного виправлення помилок у показниках раніше поданої податкової декларації протягом 1095 днів наступних за останнім днем граничного строку подання такої податкової декларації.
Судом встановлено, що оскільки минув термін давності, уточнюючі декларації ПП "ВВ Агро" з орендної плати за 2015 - 2016 роки не можуть бути прийняті автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, а тому відсутні підстави та можливості провести коригування в інтегрованій картці платника «Орендна плата за землю».
Тобто, нарахування до зменшення податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2015-2016 рік в інтегрованій картці платника податків було неможливо через подачу платником уточнюючої декларації з порушенням строку, що встановлений ст.102 Податкового кодексу України.
Разом з тим, на виконання вимог наказу господарського суду Житомирської області від 31.07.2019 року по справі № 906/308/19, 20.12.2019 року державним казначейством з рахунку відповідача - Хорошівської селищної ради було списано грошові кошти в розмірі 227186,64 грн. та зараховано на рахунок позивача, що підтверджується випискою з рахунку.
20.12.2019 року на розрахунковий рахунок позивача Державною казначейською службою України на виконання наказу господарського суду Житомирської області від 31.07.2019 року по справі № 906/308/19 було зараховано 227186,64грн грошових коштів, які були стягнуті у вигляді сум податків та зборів, помилково або надмірно зарахованих до бюджету (а.с.28).
Як зазначає представник відповідача, станом на 20.12.2019 відповідно до даних інтегрованої картки платника ПП «ВВ «Агро» (код ЄДРПОУ 35689130) за платежем - орендна плата з юридичних осіб (код класифікації доходів бюджету - 18010600) обліковується заборгованість (недоїмка) в сумі 227186,64 гри. Заборгованість утворилася внаслідок безспірного повернення органами Державної Казначейської служби України сум податків та зборів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (відповідно до платіжного доручення № 19 від 19.12.2019 р. в сумі 227186,64 гри.) на рахунок платника без наявної сплати та переплати.
Відмовляючи у зменшенні недоїмки за 2015-2016 роки на суму 63449,05 грн. відповідач посилається на те, що уточнюючі декларації за 2015-2016 рр. подані з  пропуском строку.
Право надіслати таку уточнюючу декларацію відповідачем не заперечується.
Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу (п. 1 Розділу II Порядку №422).
Тобто, інтегрована картка є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому сум недоїмки та пені, які не підлягають сплаті в даному випадку, але в картці зазначені як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу та впливає на стан подальших розрахунків по  податку.
Згідно з положеннями пункту 5 розділу І Порядку №422, контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.
Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.
При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.
У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.
У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.
Первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є: ухвала суду про відкриття провадження; ухвала про забезпечення позову; ухвала суду про відкриття апеляційного провадження; ухвала суду про відкриття касаційного провадження; ухвала суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення; рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд України) (пункт 2 розділу VII Порядку №422).
Відповідно до пункту 1 розділу 2 Порядку № 422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.
Пунктом 2 розділу 2 Порядку № 422 встановлено, що розбіжності не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.
Також, приписами пункту 21.1.10 статті 21 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані: вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.
Таким чином в разі необхідності контролюючий орган має можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі.
Зі змісту вказаних вище норм права випливає висновок про те, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності.
Враховуючи, що в межах справи господарського суду Житомирської області № 906/308/19 стягнуто з Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області на користь Приватного підприємства "ВВ Агро" набуті без достатньої правової підстави грошові кошти в сумі 227186,64 грн., а тому суд вважає, що відповідач, як контролюючий орган, до функцій якого за приписами статей 19-1, 41 Податкового кодексу України віднесено здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, ухилився від з`ясування обставин щодо встановлення об`єктивних причин виникнення заборгованість в сумі 227186,64 грн. (орендна плата з юридичних осіб), що в свою чергу призвело до безпідставного відображення в інтегрованій картці платника податків заборгованості - збільшення недоїмки на суму 227186,64грн. з земельного податку.
Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Суть статті 1 Першого протоколу зводиться до того, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява № 33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І).
Відсутність національного законодавства, яке б регулювало порядок внесення змін в інтегровану картку обліку платника податку у разі повернення суми надміру сплаченого податку, не може слугувати підставою для не відображення таких показників у відповідній картці обліку.
Враховуючи те, що судам відведено ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав, гарантованих Конвенцією, саме суди та прирівняні до них інституції вважаються, як правило, тими ефективними засобами захисту на національному рівні, до яких за Конвенцією потрібно звертатися за захистом своїх прав, перш ніж шукати підтримку в Європейському суді з прав людини (рішення щодо прийнятності від 17.12.2002 у справі «Воробйова проти України», заява № 27517/02; рішення щодо прийнятності від 18.05.2004 у справі «Архипов проти України», заява № 25660/02), то суд приходить до висновку, що належним способом захисту у даній справі, що сприятиме відновленню прав позивача буде зобов`язати відповідача здійснити відповідні коригування облікових показників інтегрованої картки платника шляхом списання в ІКП ПП «ВВ Агро» заборгованості із плати за землю на суму 63398,04 грн. та нарахованої на неї пеню в розмірі 218,07 грн.
Крім того, судом врахована позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 14.01.2010 року (набуло статусу остаточного 14.01.2001 року) в справі Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06,), в п. 57 якого Суд зазначив, що в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків.
Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області включити ПП «ВВ Агро» до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2020 року та видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2020 році, суд зазначає.
Як встановлено судом, листом від 18.03.2020 року № 2938/6/06-30-52-04-20 ГУ ДПС в Житомирській області повідомлено позивача, що подані декларації від 18.02.2020 р. за №9028398377, №9028399013. №9028399332. №9028399542 та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 20.02.2020р. за №9030223433 прийняті з відміткою «історія подання», ПП «ВВ АГРО» виключено з реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.
Відповідно до п. 291.4. ст. 291 ПК України до четвертої групи платників єдиного податку відносяться сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється статтею 298 ПК України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.
Згідно з пп. 298.8.1. п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
Відповідно до пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку четвертої групи: самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
За приписами пункту 299.2 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Згідно з п. 299.10. ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Водночас, вказаний Кодекс визначає, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках (п. 299.10. ст. 299 Податкового кодексу України).
Суд зауважує, що згідно з пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Отже, в разі, коли суб`єкт господарювання вже зареєстрований як платник єдиного податку, то законодавство визначає лише один механізм позбавлення суб`єкта господарювання такого статусу - це прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку відповідно до приписів п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, зокрема, у разі неподання податкової звітності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №805/1396/17-а.
Як встановлено судом, що відповідач не приймав рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку ПП "ВВ АГРО", натомість повідомив позивача листом від 18.03.2020 року № 2938/6/06-30-52-04-20 про виключення останнього з реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.
За таких обставин, враховуючи що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  15 жовтня 2020 року.

Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Матохнюк Д.Б.