Справа № 127/8336/16-ц
Провадження № 22-ц/801/2009/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року	Справа № 127/8336/16-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О., 
суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О., 
за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В., скаржника, представника відпо-відача  ОСОБА_1  адвоката Тишківського С. Л., розглянувши за правилами, вста-новленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,
ОСОБА_3 про стягнення боргу, 
за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвока-та ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позо-ву, постановлену у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Романюк Л.Ф., 

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області з 19 квітня 2016 ро-ку перебувала цивільна справа за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно боргу в сумі 35 550,00 доларів США, що згідно з офі-ційним курсом валют станом день пред`явлення позову ( 19 квітня 2016 року ) стано-вило 911 750,85 гривень. Під час провадження у цій справі розглядалося клопотання ОСОБА_2 щодо забезпечення заявленого ним позову. Ухвалою суду першої інс-танції від 27 квітня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено. Перевіряючи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 вказа-ну ухвалу на предмет законності й обгрунтованості, Апеляційний суд Вінницької об-ласті ухвалою від 10 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково: ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2016 ро-ку в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про накладення арешту на все рухоме й неру-хоме майно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 скасував, у цій частині по-становив нову ухвалу про накладення арешту на все рухоме й нерухоме майно ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 у межах суми 911 750,85 гривень. Також накладений арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , жи- АДРЕСА_2 в межах суми 911 750,85 гривень. Ухвала допущена апеляційним судом до негайного виконання. В решті ухвала суду першої інстанції залишена без змін. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стяг-нення боргу в сумі 35 550,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом валют ста-ном на день пред`явлення позову становив 911 750,85 гривень, позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за роз-пискою в сумі 35 550,00 доларів США, що на день ухвалення судом рішення за кур-сом 2 548,86 гривень за 100 доларів США еквівалентно 906 119,73 гривням, судові витрати у розмірі 7 865,61 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Скасовано забезпечення позову щодо накладення арешту на все рухоме і нерухоме належне ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_2 , майно у межах су-ми 911 750,85 гривень, вжите відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року. 
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року апе-ляційна скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 відхилена, рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року залишене без змін.
11 серпня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1  адвокат Тишківський С. Л. звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з письмово викладеним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. У клопотанні зазначено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2  до ОСОБА_3  про стягнення гро-шового боргу відмовлено. Водночас вжиті заходи забезпечення позову шляхом накла-дення арешту на рухоме та нерухоме майно  ОСОБА_1  судовим рішенням не ска-совані. Разом з тим виданий судом виконавчий лист про стягнення з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  заборгованості до примусового виконання не пред`являвся, що підтверджується листом Центрального відділу ДВС у м. Вінниці від 23 липня 2020 року № 94481/15.26-25/3. Згідно з роздруківкою з автоматизованої системи виконав-чих проваджень за  ОСОБА_1  не значиться жодного виконавчого провадження в органах ДВС або у приватного виконавця з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року. Ураховуючи, що строк пред`явлення виданого на виконання рішення суду виконавчого документа до примусового вико-нання становить три роки, який стягувачем ОСОБА_2 пропущений, представ-ник ОСОБА_1 адвокат Тишківський С. Л. просив суд вжиті ухвалою апеляційного суду від 10 червня 2016 року заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно його довірителя скасувати.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із постановленою судом першої інстанції ухвалою від 23 верес-ня 2020 року, представник відповідача  ОСОБА_7  адвокат Тишківський С. Л. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати, постановити но-ву ухвалу про скасування вжитих ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 червня 2016 року заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на все ру-хоме і нерухоме майно ОСОБА_1 . Скаржник вважає оскаржувану ухвалу незакон-ною, необгрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням норм матеріального права, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, за невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.
Забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року правом подати відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі позивач ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 не скористалися. 
На виклики апеляційного суду ОСОБА_3 неодноразово в судові засідання не з`являлася. Від представника ОСОБА_2 адвоката Бобрової К. Л. надійшло пись-мово викладене клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності її дові-рителя. У відповідності до норм статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив здійснити розгляд цієї цивільної справи у відсутності учасників справи, котрі не з`я-вилися в судове засідання, хоча належним чином, завчасно вони повідомлені по день, місце і час розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника відповідача, божника ОСОБА_1 адвоката Тишківського С. Л. дослідивши ма-теріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши за-конність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволен-ню не підлягає. 
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясова-них обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції повністю відповідає цим вимогам. 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , його представника адвоката Тишківського С. Л. про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 23 вересня 2020 року, виклавши фактичні обставини спра-ви, зазначив, що виконавчий лист, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області у цій цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 35 550,00 доларів США, що еквівалентно на день ухвален-ня судом рішення 906 119,73 гривням, та 7 865,61 гривень судових витрат не пред`яв-лявся стягувачем до виконання, що підтверджується листом Центрального відділу ДВС у м. Вінниці від 23 липня 2020 року № 94481/ 15.26-25/3. На даний час за ОСОБА_8 не значиться жодного виконавчого провадження в органах ДВС або у при-ватного виконавця. Керуючись нормами частин першої, другої статті 158 ЦПК Украї-ни, беручи до уваги роз`яснення пункту десятого постанови Пленуму Верховного Су-ду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивіль-ного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», пункту дев`ятого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгля-ду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практи-ку в справах про зняття арешту з майна», суд підкреслив, що заходи забезпечення по-зову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчуєть-ся розгляд справи. Суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обстави-ни, що зумовили його застосування. Крім цього суд зауважив, що хоча ОСОБА_2 і пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, од-нак відсутня й відмова у задоволенні заяви про поновлення такого строку, тому під-стави для скасування заходів забезпечення позову наразі ще не існують. 
З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 23 вересня 2020 року слід цілком погодитися, адже вони є правильними, законними, обґрунтованими та справедливими.
Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи за-безпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Цією нормою Закону урегульоване питання щодо порядку вирішення клопо-тання учасника справи про скасування заходів забезпечення позову. 
Відповідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті десятому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, при задово-ленні позову суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосуван-ня. 
Оскаржуючи ухвалу суду від 23 вересня 2020 року про відмову у скасуванні захо-дів забезпечення позову, представник ОСОБА_4 наголошує, що виконавчий лист стягувачем не пред`являвся до примусового виконання, ОСОБА_1 не є сторо-ною будь-якого виконавчого провадження. Вжиті судом заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили, інакше вони можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не є достатніми для її задоволення, вони спростовують висновків суду першої інстан-ції, викладених в оскаржуваній судовій ухвалі. Суд урахував існування цивільних процесуальних норм щодо можливості поновлення строку для пред`явлення виконав-чого документа до виконання. У заяві апеляційному суду від 23 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 адвокат Боброва К. Л. зазначила, що на даний час у Він-ницькому міському суді Вінницької області знаходиться на розгляді заява її довіри-теля про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Ви-кладені фактичні обставини, зокрема щодо невиконання ОСОБА_1 по даний час судового рішення про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 , свідчать про за-конність, обгрунтованість ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року.
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тишківсь-кого С. Л. слід залишити без задоволення як безпідставну та необгрунтовану, а оскар-жувану ухвалу суду без змін як правильну, законну та об`єктивну. 
 
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та ви-мог апеляційної скарги. 
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та про-цесуального права.
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тишківського Сергія Леонідовича залишити без задоволення. 
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касацій-ному оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови складений 24 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                             В. П. Рибчинський

Л. О. Голота