ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 2-26/2006(2-во/328/31/20)	
                                                                                Суддя І інстанції – Коваленко П.Л.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Токмацького районного суду  Запорізької області від 28 серпня 2020 року  у справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі,- 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 12 червня 2014 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до  виконання задоволено.
Видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа в справі в цивільній справі №2-26/2006 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради на користь ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з переїздом в апеляційний суд Запорізької області в сумі 30,86 грн.
Поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого листа в цивільній справі №2-26/2006 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради на користь ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з переїздом в апеляційній суд Запорізької області в сумі 30,86 грн., до виконання.
На виконання названої ухвали, 23 червня 2014 року ОСОБА_1 видано дублікат виконавчого листа.
15 січня 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчий лист №2-26/2006 від 23.06.2014 року Токмацького районного суду Запорізької області повернуто заявнику.
27 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі.
Ухвалою Токмацького районного суду  Запорізької області від 28 серпня 2020 року  заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.
Підставою для повернення заяви без розгляду стало те, що до заяви про виправлення помилки у виконавчому документі не додано доказів надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) такої заяви.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно з якою просить її скасувати як протиправну.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла  наступних висновків.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із ч.1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Як було зазначено вище, 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі.
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені ст. 167 КАС України.
Згідно із ч.1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:
1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;
2) найменування суду, до якого вона подається;
3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;
4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;
5) підстави заяви (клопотання, заперечення);
6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);
7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).
До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
В свою чергу, у відповідності до ч.2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
З викладеного вбачається, що суд наділений повноваженнями повертати заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду у двох випадках:
- якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою;
- якщо порушено вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, які визначені ч.2 ст. 167 КАС України і ці недоліки не дають можливості її розглянути.
Водночас,  під час вирішення питання відповідності заяви вимогам статті 167 КАС України слід уникати зайвого формалізму.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", №     35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").
Так, суд першої інстанції перевіряючи на відповідність ст. 167 КАС України заяви про виправлення помилки у виконавчому документі жодним чином не обґрунтував неможливість розгляду такої заяви у зв`язку із відсутністю доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Натомість, суд, у відповідності до ч.3 ст. 374 КАС України, призначаючи заяву про виправлення помилки у виконавчому документі до розгляду, мав змогу самостійно виготовити копію такої заяви для забезпечення особи права на доступ до правосуддя та гарантії виконання судового рішення.
Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції помилково   повернув заяву на підставі   частини 2 статті 167 КАС України та зазначає, що надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття заяви   - є порушенням права позивача   на доступ до правосуддя та справедливий судовий захист.
Оскільки, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував та не в повному обсязі дослідив фактичні обставини, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Токмацького районного суду  Запорізької області від 28 серпня 2020 року  – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник