ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року 

м. Київ

справа № 820/820/18

касаційне провадження № К/9901/55839/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року (головуючий суддя - Спірідонов М.О.)
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 червня            2018 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Бенедик А.П.; судді: Гуцал М.І., Мельнікова Л.В.)
у справі № 820/820/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика»
до Головного управління ДФС у Харківській області
про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (далі - ТОВ «НВП «Залізничавтоматика»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 лютого 2018 року № 00000361411 та від                   01 лютого 2018 року № 00000351411.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 07 березня 2018 року адміністративний позов задовольнив у повному обсязі. 

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 червня 2018 року залишив рішення суду першої інстанції без змін. 

ГУ ДФС у Харківській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Зокрема, наголошує на фіктивному характері господарських операцій із придбання позивачем проектних робіт із розробки проектно-кошторисної документації в Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ ТРЕЙД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТОР», Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ГРУПП», Товариства з обмеженою відповідальністю «СПРИНТ ЮГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МЕГА», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕЙ ТРЕЙД». Крім того, зазначає про необґрунтування платником економічної доцільності замовлення значної кількості однотипних послуг у різних суб`єктів господарювання. 

Верховний Суд ухвалою від 12 листопада 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Харківській області.

13 грудня 2018 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, а також вказав, що його взаємовідносини з контрагентами підтверджуються документально. 

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при господарських взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ ТРЕЙД» за травень 2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТЕЙ ТРЕЙД» за травень 2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ГРУПП» за травень 2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МЕГА» за травень 2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «СПРИНТ ЮГ» за травень 2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТОР» за травень 2017 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, результати якої оформлено актом від 18 січня 2017 року № 178/20-40-14-11-11/30655683.

За її наслідками відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог           пункту 198.1 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) з огляду на неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість за наслідками придбання проектних робіт із розробки проектно-кошторисної документації в Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ ТРЕЙД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТОР», Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ГРУПП», Товариства з обмеженою відповідальністю «СПРИНТ ЮГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МЕГА», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕЙ ТРЕЙД» з підстави удаваного характеру здійснених господарських операцій. 

Обґрунтовуючи свою позицію, ГУ ДФС у Харківській області зазначало, що контрагенти платника мають ознаки фіктивності, в них відсутні трудові та виробничі ресурси, необхідні для виконання оспорюваних робіт. 

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом 01 лютого 2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 00000351411, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 745281,00 грн за основним платежем та 372640,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;                     № 00000361411, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 124447,00 грн.

Скасовуючи названі акти індивідуальної дії, суди попередніх інстанцій виходили з того, що фактичне виконання спірних операцій підтверджується належним чином складеними первинними документами. Укладення договорів із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ ТРЕЙД», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТОР», Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ГРУПП», Товариством з обмеженою відповідальністю «СПРИНТ ЮГ», Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МЕГА», Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТЕЙ ТРЕЙД» обумовлено договірними зобов`язаннями позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВМЕТРОПРОЕКТ» за договором від 25 квітня 2017 року № 25/04-17, відповідно до умов якого платник взяв на себе зобов`язання виконати проектні роботи «Проект будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену від станції Сирець на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі». Делегування вказаним суб`єктам господарювання частини із загального обсягу проектування обумовлено як строками його виконання, так і недостатністю власних трудових ресурсів позивача.

На переконання Верховного Суду, наведені висновки судових інстанцій є передчасними з огляду на таке. 

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання робіт/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Реальність, зокрема, потребує з`ясування того факту, чи справді відповідні роботи отримано від указаних у первинних документах контрагентів. Для цього варто встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь, допитати відповідних осіб як свідків з метою з`ясування умов та характеру здійснених операцій. 

Не досліджено судовими інстанціями і технічну можливість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ ТРЕЙД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТОР», Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ГРУПП», Товариства з обмеженою відповідальністю «СПРИНТ ЮГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МЕГА», Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕЙ ТРЕЙД» виконати спірні поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів, понесення витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати), а також наявності кваліфікованого персоналу в достатній кількості, враховуючи специфіку розглядуваних робіт. 

При цьому не перевірено, якими силами та засобами виконувались проекті роботи, хто виступав їх конкретними виконавцями, яким чином позивач здійснював контроль за станом виконання робіт тощо.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а             справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково. 

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 червня            2018 року скасувати. 

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                   І. Я. Олендер

                                                                                               Р. Ф. Ханова