ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/8049/19
Головуючий у першій інстанції – Маслюк Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/561/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  в  складі:
головуючого судді  - Губар В.С.,
суддів  -  Онищенко О.І., Скрипки А.А.
із секретарем судового засідання – Поклад Д.В.

Позивач – ОСОБА_1 
Відповідачі – держава Україна в особі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області
Третя особа - Державна казначейська служба України, прокуратура Чернігівської області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

місце ухвалення судового рішення – м. Чернігів
дата складання повного тексту судового рішення – 08 лютого 2020 року

                                      В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 зернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу 100000 грн у відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн майнової шкоди, завданої незаконною та протиправною постановою старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П. про закриття кримінального провадження №22018270000000050 з мовчазної згоди процесуального прокурора (а.с. 15-17).
В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що в провадженні старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області знаходилось кримінальне провадження №22018270000000050. 
Наголошує, що 29.12.2018 року старшим слідчим ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області Клименком В.П. винесено постанову про закриття кримінального провадження №22018270000000050. 24.07.2019 року зазначена постанова скасована слідчим суддею, проте наглядовий прокурор підтримав постанову слідчого, оскільки не скасував її. 
Вважає, що у зв`язку із вказаними діями їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у марнуванні її часу, який вона вимушена була витрачати для скасування постанови, моральних стражданнях, які вона зазнала під впливом незаконного рішення. 
Посилається, що докладала додаткових зусиль для організації свого життя. Для відновлення порушених прав вимушена звертатись до суду, що вимагає додаткових затрат її особистого часу. 
Вважає, що систематичність та регулярність цих дій свідчить про спричинення їй морального та психологічного насилля. Неефективне розслідування цього кримінального провадження призвело до глибоких моральних страждань та розцінюється нею як приховане катування і принижує її честь та гідність. 
В обґрунтування майнової шкоди ОСОБА_1 посилалась, що для написання та подання скарги на постанову вона фактично витратила дві години власного часу, 15 грн на відправку рекомендованого листа, власний папір, електроенергію, фарбу для картриджа лазерного принтера.
Тому розмір спричиненої шкоди визначила у 10000 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким стягнути за рахунок коштів бюджету України через Державну казначейську службу України 100000 грн.  компенсації моральної шкоди, спричиненої неправомірною діяльністю посадової (службової) особи ОВС СУ ГУНП у Чернігівській області Клименка В.П., яка полягає у порушенні її прав через винесення незаконної постанови у кримінальному провадженні, а в частині позовних вимог щодо компенсації судових витрат та матеріальних збитків прийняти відмову від цих позовних вимог на підставі п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що винесення постанови про закриття кримінального провадження, яку скасовано судом як незаконну, призвело до порушення її права на доброякісні послуги з боку держави та посадових осіб, спричинило приниження її честі та гідності, душевних страждань, порушення права на правомірну, добросовісну та кваліфіковану діяльність службових та посадових осіб органів державної влади та порушеннія інших особистих немайнових прав.
Вважає, що суд першої інстанції не урахував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 27 вересня 2017 року у справі № 6-1435цс17, де  зазначено, що суди попередніх інстанцій мали б виходити з презумпції спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію. Тобто, саме відповідач повинен довести відсутність своєї вини в тому, що внаслідок порушенняч ним її прав відсутні підстави  для стягнення моральної шкоди з правопорушника.
Апелянт наголошує, що в позовній заяві викладені вичерпні доводи, які ґрунтуються на ст. 56 Конституції України та які обґрунтовують та підтверджують порушення її прав та спричиненя моральної шкоди у зв`язку з винесенням слідчим ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області постанови про закриття кримінального провадження. Вважає доведеним порушення її права на проведення об`єктивного та всебічного розслідування у кримінальному провадженні з використанням прав потерпілого, передбачених ст. 55 КПК України.
На переконання апелянта, є безпідставаним посилання суду першої інстанції в обґрунтування відмови в задовленені позовних вимог на ст. 1176 ЦК України. Вважає, що застосуванню підлягали положення ст. 56 Конституції України та ст. 1174 ЦК України.
За доводами апеляційної скарги, зважаючи на ст. 1174 ЦК України та правові висновків, викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі 686/20012/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 199/6713/14-ц обов`язок відшкодувати шкоду, завдану потерпілому незаконним рішенням, дією чи безділяьністю, покладається не на посадову особу, а на державу.
Посилається, що згідно ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наявний факт порушення її прав, доведено в суді, зафіксовано ухвалою слідчого судді і є доказом спричинення їй моральної шкоди.
Апелянт наголошує на тому, що відповідачем не надано належних та допустимих  доказів на спростування факту спричинення їй моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області просить залишити без задоволення апеляційну ОСОБА_1 , а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2020 року, посилаючись на те, рішення суду є законним і обґрунтованим та прийнятим у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2020 року – без змін. Посилається, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.07.2019 року не визнано протиправними дії слідчого ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П. Скасування судом постанови слідчого через не проведення допиту позивача не є підтвердженням вчинення слідчим протиправних дій або бездіяльності, що є обов`язковим елементом складу цивільного правопорушення. Наголошує, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача – Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, яке не наділено правом  безспірного списання коштів державного бюджету в силу приписів Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Чернігівської області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2020 року – без змін. Посилається, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні докази незаконності рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, а отже відсутній факт заподіяння моральної шкоди позивачу та наявність причинного зв`язку між ними, необґрунтовані підстави для її стягнення. Також вважає, що позов пред`явлений до неналежного відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора прокуратури Чернігівської області, представника Головного управління Державної казначейської служи України в Чернігівській області, дослідивши  матеріали цивільної  справи та  обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4  ЦПК України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 29 грудня 2018 року старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Клименком В.П. винесено постанову про закриття кримінального провадження №  22018270000000050 від 30.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що у липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова зі скаргою на постанову слідчого в  ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П. від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження за № 22018270000000050 від 30.10.2018 року .
Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.07.2019 року  постанова слідчого в  ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П. від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 22018270000000050 скасована. За висновком суду, підставою для скасування постанови від 29.12.2018 є не проведення допиту  ОСОБА_1 щодо обставин, на які вона вказувала у своїй  заяві про вчинення кримінального правопорушення  (а.с. 5).
Як убачається з довідки старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П. від 04.12.2019 року, кримінальне провадження №22018270000000050 від 30.10.2018 року закрите на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України. ОСОБА_1 у ході досудового розгляду вказаного кримінального провадження, потерпілою не визнавалася, в якості свідка не допитувалася (а.с.45).
Зазначені обставини сторонами не заперечувались та не спростовані.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. ст.. 22, 23, 269, 270 271, 273, 276, 280, 1174 ЦК України, просила відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду, завдану незаконною постановою про закриття кримінального провадження №22018270000000050  старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П.  та мовчазною згодою процесуального прокурора.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від  24.07.2019 року не визнано протиправними дії слідчого в  ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Клименка В.П. Скасування судом постанови слідчого через не проведення допиту  ОСОБА_1 щодо обставин, на які вона вказувала у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не є підтвердженням вчинення слідчим протиправних дії або бездіяльності, що є обов`язковим елементом складу цивільного правопорушення та передумовою настання цивільно-правових наслідків від таких дій (бездіяльності).
За висновком суду першої інстанції, позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, який не є належним органом, наділеним правом безспірного списання коштів Державного бюджету, оскільки пунктами 2, 47-49 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, визначено процедуру безспірного списання коштів Державного бюджету України для забезпечення виконання судових рішень, яким правом безспірного списання коштів державного бюджету наділена виключно Державна казначейська служби України, а не її територіальні органи.
З  рішенням  суду першої інстанції  погоджується  апеляційний суд, з огляду на таке.  
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 1173 ЦК України регулює питання відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування.
На правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів прокуратури поширюється спеціальні положення статті 1176 ЦК України, якою передбачено право відшкодування особі шкоди, завданої внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного затримання, незаконного застосування запобіжного заходу, а також незаконного накладення адміністративного заходу у вигляді арешту чи виправних робіт. Зазначена норма закону є імперативною і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.
Обставини, передбачені ст.1176 ЦК України, у цій конкретній справі відсутні. 
ОСОБА_1 скористалась наданими їй законом процесуальними правами у рамках кримінальних проваджень, та оскаржила дії Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області щодо закриття кримінального провадження № 22018270000000050 .
Із змісту дослідженої апеляційним судом ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2019 року убачається, що цим судовим рішенням скасовано постанову старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області  від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження 22018270000000050 від 30.10.2018 року.
Вказана ухвала суду першої інстанції від 24 липня 2019 року  не містить підстав, передбачених ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові  незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які б надавали позивачеві право на відшкодування моральної шкоди та не є безумовною підставою для висновку про завдання позивачу моральної шкоди. 
Апеляційний суд також враховує, що позивачем пред`явлено позов до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, який не є належним органом, наділеним правом безспірного списання коштів державного бюджету. Зокрема, пунктами 2, 47-49 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, визначено процедуру безспірного списання коштів Державного бюджету України для забезпечення виконання судових рішень.  Правом безспірного списання коштів державного бюджету наділена виключно Державна казначейська служби України, а не її територіальні органи. Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області не є належним відповідачем у спорі про відшкодування шкоди за рахунок коштів державного бюджету України.
За результатами розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, детектива та прокурора слідчим суддею постановляється ухвала, яка за правилом ч.6 ст. 82 ЦПК України, не є тим процесуальним документом, який є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, оскільки таким документом за вказаною нормою закону у кримінальному провадженні є вирок або ухвала про закриття провадження.
Зважаючи на те, що положеннями закону не передбачено відшкодування моральної шкоди за результатами розгляду слідчим суддею скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, детектива та прокурора, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, враховуючи відсутність підстав для стягнення морального відшкодування за  обставин, наведених позивачем.
Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.  
Сукупність  досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що суд першої інстанції  повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначив та надав юридичну оцінку   правовідносинам між сторонами.
Доводи апеляційної скарги  не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування  законного і обґрунтованого та правильного по суті судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на  правильність вирішення спору.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню  без задоволення, а  рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

                                         П О С Т А Н О В И В:

  Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                   Судді: