ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2020 р.       м.Львів                              Справа №914/42/20
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                             Бонк Т.Б.,
суддів:                                                                                           Бойко С.М.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання                    І.О.Борщ

за участю представників:
від позивача:Скульський С.І.;
від відповідача : не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК "Західенерго" від 27.08.2020 №82/679 (вх. № апеляційного суду 01-05/2400/20 від 03.09.2020)
на рішення Господарського суду Львівської області від 11 серпня 2020 року (суддя Козак І.Б., повний текст рішення складено 13.08.2020, м. Львів) 
у справі №914/42/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РемМашРесурс", м. Харків
до відповідача Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", м. Львів
про стягнення заборгованості в розмірі 1  634  718,79 грн. 
ВСТАНОВИВ:
короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
26.12.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ «РемМашРесурс», м. Харків до АТ «ДТЕК Західенерго» про стягнення боргу в сумі 1  436  000,00 грн., 16759,89 грн. 3% річних та 181  958,90 грн. пені. Судові витрати складаються зі сплаченого судового збору в сумі 24  520,78 грн. 
Позовні вимоги мотивовано положеннями ст. ст. 509, 525, 526, 530, 626, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України. При цьому, позивач вказує, що на виконання умов договору про закупівлю товару №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019 позивач поставив відповідачу товар на суму 1  436  000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними. Однак, відповідач за даний товар не розрахувався в зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1  436  000,00 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Крім цього, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано пеню в сумі 181  958,90 грн. пеня та 16759,89 грн. 3% річних за період з 25.07.2019 по 13.12.2019. 

02.03.2020 відповідачем подано зустрічний позов до ТОВ «РемМашРесурс» про визнання недійсним договору про закупівлю товару №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019 , який ухвалою суду від 04.03.2020 був залишений без руху. В подальшому ухвалою від 30.03.2020 зустрічну позовну заяву повернуто АТ «ДТЕК «Західенеро». 

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2020 у справі №914/42/20 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з АТ «ДТЕК Західенерго» на користь ТОВ «РемМашРесурс» 1  436  000,00 грн. боргу, 71800,00 грн. пені, 16  759,89 грн. 3% річних та 22868,40 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
При винесенні даного рішення суд керувався положеннями ст. ст. 11, 692, 693 Цивільного кодексу України та ст. ст. 1,2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». При цьому, виходив з того, що обставинами справи встановлено, що відповідач не доплатив позивачу 1  436  000,00 грн. вартості отримано товару по договору №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенні. Також, керуючись положеннями ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України та п.7.14 Договору визнано обґрунтованою суму пені в розмірі 71  800,00 грн. (5% від 1436000,00 грн.) та нарахування позивачем згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України 16  759,89 грн. 3% річних. 

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи: 
Відповідач - АТ «ДТЕК Західенерго», не погодившись частково з рішенням місцевого господарського суду подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати таке в частині стягнення пені в розмірі 71  800,00 грн., з огляду на те, що таке в цій частині прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи.
Скаржник вказує, що за змістом положень ст. ст. 230, 231 Господарського кодексу України та положень ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певними законодавчим актом. 
Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду частково скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні стягнення 71  800,00 грн. пені відмовити. 

26.10.2020 на електронну адресу суді від позивача поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому такий вказує, що оскаржуване рішення прийнято за наслідком повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в розумні строки. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2020 у справі №914/42/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

В судове засідання 24.11.2020 з`явився представник позивача. Відповідач (скаржник) участі уповноваженого представника в судове засідання 24.11.2020 не забезпечив, причин неявки не повідомив. 
Представник позивача в судовому засіданні 24.11.2020 заперечив доводи апеляційної скарги, з мотивів наведених у відзиві. 

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :
22.03.2019 АТ «ДТЕК Західенерго» в особі директора Відокремленого підрозділу «Бурштинська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РемМашРесурс» (постачальник) уклали договір №2690-ЗЄ-БуТЄС (Т-1, а.с.7-19), згідно п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: 8413, 8484; код ДК 021-2015 42124000-4 частини насосів, компресорів, двигунів або моторів (товар), 2018-2019 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією: кільце ущільнююче Д-24443Н, колесо робоче В-22606, колесо робоче Б-17895, в кількості, визначеній у специфікації, строк поставки товару - 30 днів. Пунктом 3.1. договору визначено, що вантажоодержувачем товару є ВП "Бурштинська ТЕС» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго». 
Згідно з п.3.1, 3.2. договору встановлено, що ціна на товар, що поставляється, вказується в специфікації (п.1.1. цього договору) та є незмінною протягом строку дії цього договору крім випадків, встановлених діючим законодавством України. Сума цього договору становить 2  354  400,00 грн. у тому числі ПДВ 20% 392  400,00 грн. 
Пунктом 4.1. договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом плати покупцем поставленого покупцю товару на 30 (тридцятий) календарний день з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору. Товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару (п.5.5. договору)). 
За приписами п.5.12. договору, зобов`язання постачальника вважаються виконаним з моменту передачі товару в розпорядження покупця в місці призначення поставки, що вказане у п.5.2. цього договору, в асортименті, кількості, у строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у специфікації (п.1.1. цього договору) з обов`язковим підписанням документів зазначених в .5.5. договору. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту здійснення оплати товару у порядку, визначеному умовами цього договору. 
Пунктом 7.14 договору передбачено що у разі прострочення оплати товару нараховується пеня, однак не більше 5% вартості невчасно оплаченого товару. 
На виконання умов договору поставки №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2  354  400,00 грн. з ПДВ, що підтверджується: видатковою накладною №13 від 22.04.2019 на суму 2124000,00 грн. (Т-1, а.с.26), нарядом на отримання ТМЦ від 19.04.2019 (Т-1, а.с.27), товаро-транспортною накладною від 22.04.2019 (Т-1, а.с.28-29), рахунком №000040 від 22.04.2019 (Т-1, а.с.33); видатковою накладною №7 від 24.05.2019 на суму 38400,00 грн. (Т-1, а.с.30), нарядом на отримання ТМЦ від 22.05.2019 (Т-1, а.с.31), рахунком №000052 від 24.05.2019 на суму 76800,00 грн.(Т-1, а.с.32) Відповідач вартість товару оплатив частково внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 1  436  000, 00 грн. 
07.11.2019 ВП ТОВ «РемМашРесурс» виставлено «Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК Західенерго» претензію про погашення заборгованості на суму 1  436  000,00 грн. (Т-1, а.с.35), яка в добровільному поряду не сплачена. Відповідно до чого, позивач звернувся з даним позовом до Господарського суду Львівської області. 
При цьому, позивачем з врахуванням того, що строк оплати на суму 1  436  000,00 грн. сплив 25.07.2019 керуючись положеннями 625 Цивільного кодексу України за період з 25.07.2019 по 13.12.2019 нараховано пеню в розмірі 181  958,90 грн. та 3% річних в розмірі 16  759,89 грн., розрахунок яких наведено в позовній заяві. 

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:
Згідно вимог ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання) , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
При цьому, згідно з ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти і сплати за нього певну грошову суму. 
Згідно положень ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується положенням ст. 193 Господарського кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). 
Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність. 
Штрафними санкціями за змістом статті 230 цього Кодексу визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Обставинами справи встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019. 
На виконання умов вищевказаного договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2  354  400,00 грн. з ПДВ, що підтверджується: видатковою накладною №13 від 22.04.2019 на суму 2124000,00 грн., нарядом на отримання ТМЦ від 19.04.2019, товаро-транспортною накладною від 22.04.2019, рахунком №000040 від 22.04.2019; видатковою накладною №7 від 24.05.2019 на суму 38400,00 грн., нарядом на отримання ТМЦ від 22.05.2019, рахунком №000052 від 24.05.2019 на суму 76800,00 грн. 
Відповідач вартість товару оплатив частково внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 1  436  000,00 грн., яка не спростована відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України , а відтак правомірно задоволена до стягнення місцевим господарським судом. В даній частині рішення місцевого господарського суду сторонами не оскаржено. 
У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Вимогами ст ст. 1, 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір такої пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. 
Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 181  958,90 грн. пені, яка визначена в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.
Згідно п.7.14 договору №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019 передбачено, що у разі прострочення оплати товару нараховується пеня, однак не більше 5% вартості невчасно оплаченого товару. 
З врахуванням наведеного, судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок, місцевого господарського суду про те, що сторони в договорі добровільно обмежили максимальний розмір пені, що може бути стягнутий з покупця - 5 (п`ятьма) % від вартості невчасно оплаченого товару. 
Відтак, враховуючи наведене, перевіривши період нарахувань та розрахунок пені, судова колегія апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 71  800,00 грн. з врахуванням положень п.7.14 договору №2690-ЗЄ-БуТЄС від 22.03.2019, а доводи скаржника в цій частині необґрунтованими. 
У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Позивачем заявлено до стягнення 16  759,89 грн. 3% річних за період з 25.07.2019 по 13.12.2019, які правомірно задоволенні судом. В даній частині рішення сторонами не оскаржено. 

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2020 у справі №914/42/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч.1  ст.236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч.1  ст.73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.1  ст.74 ГПК України  передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пунктами 1, 2  ст.86 ГПК України  передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14  статті 129 ГПК України). Відтак, згідно  ст.129 ГПК України  сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст.  129,  236,  269,  275,  276,  282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -  
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК "Західенерго" від 27.08.2020 №82/679 (вх. № апеляційного суду 01-05/2400/20 від 03.09.2020) - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2020 у справі №914/42/20 - без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.       

Головуючий (суддя-доповідач):                                                            Т.Б. Бонк

Судді                                                                                                    С.М. Бойко

          Г.Г.Якімець 

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2020.