ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10332/20 Справа № 212/5165/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Приватне акціонерне товариство "Суха Балка"
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Гузєва Ігоря Григоровича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року, яке постановлено суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -
В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (надалі- ПрАТ "Суха Балка") про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що впродовж тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 13 травня 2009 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності, з яких 25% - по Хозл та 10% - по туговухості, ІІІ група інвалідності. При повторному переогляді висновком МСЕК від 21 квітня 2011 року позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких: 35% - по Хозл та 10% - по туговухості, ІІІ група інвалідності, безстроково.  В зв`язку з професійним захворюванням змінився його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 212 535 грн., яку просив стягнути з відповідача.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 42 000 грн., без урахування податків фізичних осіб. 
Стягнуто з ПрАТ "Суха Балка" на користь держави судовий збір 840,80 грн.
В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
Також судом не враховано, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач позбавлений можливості працювати, реалізовувати свої наміри в професійній сфері, реалізовувати свої звички та бажання, оскільки змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя. Внаслідок професійних захворювань, отриманих на підприємстві відповідача позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні та ході, біль та важкість у грудній клітині, перебої в роботі серця, сильний кашель, порушення функції слуху позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. 
Не погоджуючись із рішенням суду, ПрАТ «Суха Балка» подали апеляційну скаргу, де, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. 
На думку апелянта, судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди»
Вважають, що обов`язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки підприємство не вчиняло будь – яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань позивачу.
Крім того, суд не врахував, що позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці.
На думку ПрАТ «Суха Балка»,судом першої інстанції не було враховано стаж  роботи в умовах впливу шкідливих факторів  ОСОБА_1 на підприємстві відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ПрАТ «Суха Балка» зазначає про те, що апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню, так як не ґрунтується на порушенні судом норм матеріального чи процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів, тому просили апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задовольнити, рішення суду скасувати.
Заслухавши суддю - доповідача, представника ПрАТ «Суха Балка» - Гарькавого А.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги представника позивача заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, відзиву ПрАТ «Суха Балка» на апеляційну скаргу представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював з 04 листопада 1967 року по 04 квітня 1968 року на посаді підземного помічника машиніста, з 04 листопада 1968 року по 30 квітня 1969 року – машиністом станка глибокого буріння, з 30 квітня 1969 року по 03 листопада 1969 року – підземним диспетчером на ш. «Южная» РУ ім. ХХ Партз`їзду, правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». 03 листопада 1969 року звільнений у зв`язку зі службою в армії (а.с. 35-36).
Згідно п. 16 Акту №4 розслідування хронічного професійного захворювання від 06 квітня 2009 року, професійні захворювання у позивача виникли за обставин праці, зокрема, на підприємстві відповідача де він виконував роботи, які характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, та виробничим шумом, що перевищувала норми ГДК (а.с. 16).
Відповідно до п. 17 Акту, причиною виникнення професійних захворювань у позивача є тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони на протязі 22 років 5 місяців та шуму на протязі 15 років 6 місяців (а.с. 16).
Висновком МСЕК від 13 травня 2009 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності, з яких 25% - по Хозл та 10% - по туговухості, ІІІ група інвалідності (а.с. 10-11). 
При повторному переогляді висновком МСЕК від 21 квітня 2011 року позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких: 35% - по Хозл та 10% - по туговухості, ІІІ група інвалідності, безстроково (а.с. 12-13). 
Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання позивач частково отримав під час виконання ним трудових обов`язків, зокрема, на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, та погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.         
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.  
Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що обов`язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки підприємство не вчиняло будь – яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань позивачу, не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, професійні захворювання позивача виникли за обставин праці, зокрема, на ш. «Южная» РУ ім. ХХ Партз`їзду, правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». 
Відповідно до п. 16 Акту №4 розслідування хронічного професійного захворювання від 06 квітня 2009 року, професійні захворювання у позивача виникли за обставин праці, зокрема, на підприємстві відповідача де він виконував роботи, які характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, та виробничим шумом, що перевищувала норми ГДК.
Відповідно до висновку МСЕК від 13 травня 2009 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності, з яких 25% - по Хозл та 10% - по туговухості, ІІІ група інвалідності.
При повторному переогляді висновком МСЕК від 21 квітня 2011 року позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких: 35% - по Хозл та 10% - по туговухості, ІІІ група інвалідності, безстроково.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПрАТ «Суха Балка» - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Не заслоговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, оскільки ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов`язок саме власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано стаж  роботи в умовах впливу шкідливих факторів  ОСОБА_1 на підприємстві відповідача, оскільки як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховано, що професійні захворювання позивача, які завдаєють йому фізичного болю та душевних страждань, виникли, у тому числі, з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці в період виконання нею робіт на підприємстві відповідача, умов праці відповідно до нормативно-правових актів.
Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд врахував що у зв`язку в хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, оскільки останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач позбавлений можливості працювати, реалізовувати свої наміри в професійній сфері, реалізовувати свої звички та бажання, оскільки змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя. Внаслідок професійних захворювань, отриманих на підприємстві відповідача позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні та ході, біль та важкість у грудній клітині, перебої в роботі серця, сильний кашель, порушення функції слуху позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя.
У зв`язку з чим доводи апеляційних скарг представника позивача та відповідача про те, що судом першої інстанції не враховано роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», та визначений судом розмір моральної шкоди є необґрунтованим, колегія суддів не бере до уваги з вищенаведених підстав.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати професійної працездатності, безстроково, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ПрАТ «Суха Балка» у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 42000 гривень 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: