УХВАЛА

08 жовтня 2020 року

Київ
справа № 9901/311/20
провадження № П/9901/311/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючої судді Коваленко Н.В., суддів: Єзерова А.А., Кравчука В.М, Стародуба О.П. Чиркіна С.М., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЙМАСТЕР" до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України в частині,

У С Т А Н О В И В:

23.09.2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЙМАСТЕР"                               (далі - ТОВ "ПЕЙМАСТЕР", Товариство, позивач) до Президента України (далі - відповідач), у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 14.05.2018 року                       № 126/2018 "Про рішення Ради національної безпеки і оброни України від 02.05.2018 року "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині введення в дію пункту № 427 Додатку до рішення Ради національної безпеки і оброни України від 02.05.2018 року (далі - Указ № 126/2018, спірний Указ).

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року позов ТОВ "ПЕЙМАСТЕР" до Президента України залишено без руху з огляду на пропуск строку звернення до суду та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали позивачем подано заяву про поновлення строку звернення з адміністративним позовом.

В обґрунтування цієї заяви ТОВ "ПЕЙМАСТЕР" посилається на те, що Указ Президента України від 02.05.2018 року  № 126/2018 є актом індивідуальної дії в розуміння пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, останній має бути доведений до позивача або опублікований в порядку, передбаченому для офіційного оприлюднення нормативно-правових актів.
Проте, оскаржуваний Указ позивачу не надсилався та у будь-який спосіб до його відома не доводився.

Крім того, позивач вказує, що Указ № 126/2018 також не публікувався в порядку, передбаченому для офіційного оприлюднення нормативно-правових актів.

Законом, що регулює порядок опублікування актів Президента України за відсутності інших спеціальних законів, є Закон України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації".

Відповідно до статті 22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" Закони України, постанови Верховної Ради України, укази та розпорядження Президента України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, постанови Верховного Суду України, рішення та висновки Конституційного Суду України, рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних друкованих виданнях. У друкованих засобах масової інформації можуть публікуватися офіційні документи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інша публічна інформація відповідно до законодавства і на засадах, передбачених укладеним між такими органами та редакціями друкованих засобів масової інформації договором.

У розумінні статті 57 Конституції України та статті 22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", офіційним опублікуванням акту Президента України може бути виключно його опублікування в офіційному друкованому виданні.

Згідно з абзацом  6 статті 1 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" офіційні друковані видання - видання Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, центральних органів виконавчої влади, інших державних органів із спеціальним статусом, що видаються з метою опублікування нормативно-правових актів, рішень цих органів та інформації, обов`язковість опублікування якої передбачена законодавством, під час підготовки яких не використовується творча праця журналістів.

Тобто, єдиним офіційним друкованим виданням Президента України є інформаційний бюлетень "Офіційний вісник Президента України", що випускається Державним підприємством "Редакція інформаційного бюлетеня "Офіційний вісник Президента України", оскільки вказаний бюлетень заснований Державним управління справами, створеним в свою чергу Указом Президента України від 23.02.2000 року №278/2000.

Текст Указу від 02.05.2018 року № 126/2018 надрукований в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник Президента України" від 19.05.2018 року № 13 (410), однак без друку Додатків № 1 та № 2 до рішення РНБО.
Позивач вказує, що публікація Указу від 02.05.2018 року № 126/2018 частиною, без друку текстів Додатків до рішення РНБО, які вводяться в дію таким Указом, не є належним опублікуванням даного Указу.

Зважаючи на відсутність публікації Додатків № 1 та № 2 до Рішення РНБО в офіційному друкованому виданні Президента України, позивач не був обізнаний, що він є включеним до списку у Додатку 2 до Рішення РНБО.

Позивачем було направлено лист на адресу Президента України з проханням надати роз`яснення щодо переліку осіб, вказаних у Додатках 1 та 2 до Рішення РНБО.

У відповідь, 24.07.2020 року було отримано лист Офісу Президента України від 14.07.2020 року               № 42-01/218, яким позивача було повідомлено, що його запит переслано до Апарату РНБО України.
Листом Апарату РНБО України від 29.07.2020 року № 1913/14-06/2-20, отриманим позивачем 07.08.2020 року, позивача було повідомлено що він включений до Додатку № 2 (під номером 427) Рішення РНБО, введеного в дію Указом № 126/2018.

Позивач стверджує, що до цього моменту він об`єктивно не знав та не міг дізнатися про порушення його прав оскаржуваним Указом.

Відповідно до статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, оцінивши доводи позивача, суд зазначає, що на стадії відкриття провадження у справі суд обмежений можливістю з`ясування обставин, що вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду, тому вважає на цій стадії достатніми обґрунтування позивача про поважність причин його пропуску та наявність підстав для його поновлення.

При цьому Суд враховує, що відповідно до частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Однак Суд зауважує щодо наявності підстав для вирішення питання дотримання строків звернення позивачем до суду, передбачених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України передбачені статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України. 

За правилами частини другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України  вирішення даного спору здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

Згідно з пунктами 8, 9 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: строк для подання відповідачем відзиву на позов; строки для подання відповіді на відзив та заперечення, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 19, 22, 171, 248, 257 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "ПЕЙМАСТЕР"  строк звернення до суду з цим позовом.

Відкрити провадження в адміністративній справі № 9901/311/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЙМАСТЕР" до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України в частині.

Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

Справу призначити до розгляду в судовому засіданні, яке відбудеться о 10-00 год. 29 жовтня 2020 року в приміщенні суду за адресою: вул. Московська, 8, корпус 5, м. Київ, 01029, про що повідомити сторони.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (з урахуванням доводів, викладених у позовній заяві), а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. 

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив та документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів відповідачу.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень до суду та документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до нього доказів позивачу.

Повідомити учасникам справи, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, пояснення та заперечення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повідомити сторони, що письмові докази, які подаються до суду, повинні бути оформлені відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема вони подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, а якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Повідомити сторони, що інформацію у справі, яка розглядається, учасники справи можуть отримати за адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: supreme.court.gov.ua.

Повідомити сторони, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України, може застосувати заходи процесуального примусу.

Повідомити відповідача - суб`єкта владних повноважень про те, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суд, відповідно до статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України, може застосувати заходи процесуального примусу.

Повідомити сторони, що застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених Кодексу адміністративного судочинства України. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                             Н.В. Коваленко

судді:                                                                                 А.А. Єзеров 

                                                                                В.М. Кравчук 

                                                                                О.П. Стародуб  

                                                                                С.М. Чиркін