ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/2323/20
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1349/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                               головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.      
                                секретар: Позняк О.М.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (суддя Олійник В.П.),  ухвалене у м.Ніжин, повний текст рішення складено 29 липня 2020 року,   
   
                                        В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила визначити їй додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 . Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки – ОСОБА_3 . Оскільки у матері було дві доньки, ОСОБА_1 вважала, що мати написала заповіт на іншу доньку. Позивачка вказувала, що у березні 2020 року їй зателефонувала сестра ОСОБА_2 і запропонувала написати письмову відмову від спадщини. За доводами ОСОБА_1 , у власності померлої був будинок в с.Дуболугівка та земельний пай на 4 га. При зверненні до нотаріальної контори позивачці через пропуск строку було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим остання звернулась до суду із цим позовом.  
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року позов задоволено; визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 06 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Рішення суду мотивовано тим, що позивачка, яка є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про наявність свого права на спадкування частини спадщини дізналась у березні 2020 року, що у встановленому порядку не спростовано, спадщина ОСОБА_3 згідно наданих доказів відумерлою не визнана, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивачки на спадкування в судовому порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом і за законом першої черги щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 . За доводами заявниці, позивачка ОСОБА_1 – її рідна сестра, яка, будучи спадкоємцем за заповітом і за законом першої черги, повинна була вказати свою сестру у позовній заяві в якості третьої особи, проте цього не зробила, у зв`язку з чим суд першої інстанції виніс рішення, яким порушені права та інтереси ОСОБА_2 . Заявниця посилається, що померла ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповідала своїм дочкам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 вересня 2020 року, перебуваючи у приватного нотаріуса Бублик В.М. в м.Ніжині, ОСОБА_2 дізналася, що в Другій чернігівській нотаріальній конторі заведена спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . За доводами заявниці, позивачка ввела в оману суд, вказавши у позовній заяві неправдиві відомості щодо поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки знала про заповіт та його зміст ще за життя матері.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.
По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.5).
Згідно з довідкою Дуболугівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Грицан Є.П. на день смерті постійно була прописана та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , проживала одна (а.с.6).
Відповідно до листа Ніжинської районної державної нотаріальної контори від 20 липня 2020 року спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилась (а.с.21, 22).
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Ніжинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на яку було надано відповідь про неможливість прийняття такої заяви у зв`язку із пропуском заявником строку для її подання та неприйняття спадщини фактом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті, запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.4). 
Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_3 була заведена Ніжинською районною державної нотаріальною конторою після ухвалення оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року, а саме 04 вересня 2020 року (а.с.38).
Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом
Суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі доказів – ст.76 ЦПК України. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.
Незважаючи на те, що в своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказувала про можливу наявність заповіту, складеного її матір`ю, а також про наявність сестри ОСОБА_2 , яка також може бути спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , суд першої інстанції вказаних доводів не перевірив (не перевірив факту наявності заповіту та інших спадкоємців).
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 надала заповіт, який, виходячи з приписів ч.2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд апеляційної інстанції приймає в якості належного доказу. Відповідно до вказаного заповіту, посвідченого 26 грудня 2000 року секретарем виконавчого комітету Дуболугівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, в тому числі жилий будинок в АДРЕСА_1 , заповідала своїм дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.59).  
Також згідно з витребуваною апеляційним судом інформацією заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі, що підтверджується відповідним витягом, який знаходиться в матеріалах справи.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів апеляційного суду враховує таке.
Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При розгляді  цих  справ  слід   перевіряти   наявність   або відсутність  спадкової  справи  стосовно  спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини,  наявність  у матеріалах  справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право   на   спадщину.  За  наявності  у  спадковій  справі  заяви спадкоємця про відмову від права  на  спадщину  його  вимоги  про визначення  додаткового  строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у вересні 2020 року звернулася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.40-41).
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 27 листопада 2020 року, яке на час розгляду справи апеляційним судом не набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Територіальної громади с.Дуболунівка Ніжинського району в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Отже, за матеріалами справи встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та на час ухвалення оскаржуваного рішення суду спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, відповідно відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину. 
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 562/713/18, який в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватися апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 посилалася на те, що вона вважала, що мати склала заповіт на іншу доньку, і відповідно дізналася про наявність свого права на спадкування у березні 2020 року.
Проте, вказані підстави не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк у період з 23 вересня 2011 року до дня звернення до суду з цим позовом, а саме до 09 червня 2020 року, позивачкою у позові зазначено не було.
З викладеного вбачається, що фактично позивачка, будучи спадкоємцем 1 черги як за законом, так і за заповітом, не скористалась своїм правом на отримання спадщини і не звернулася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері.
При цьому наявність інвалідності другої групи у ОСОБА_1 не може бути підставою для висновку про наявність у неї права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки інвалідність була встановлена у 2015 році, тобто поза межами встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, ч.3 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2020 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року.

Головуючий:                                                             Судді: