ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
06 жовтня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №591/3483/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/2075/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Хвостика С. Г. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,
стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
боржник -  ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Шелєхової Г.В., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст ухвали виготовлено 19 серпня 2020 року, 
В С Т А Н О В И В:
04 червня 2020 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»)за допомогою засобів поштового зв`язку звернулося до суду з даною скаргою на неправомірну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича (далі - приватний виконавець Мукорез О.Л.).
Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Мукореза О.Л. перебуває виконавчий лист № 591/8039/15-ц, виданий Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу за кредитним договором № 014/0999/74/75171 від 03 липня 2007 року у розмірі 26 204, 51 дол. США (еквівалентно - 571 723,03 грн). Зазначає, що в ході виконавчого провадження приватним виконавцем не було проведено опис та арешт предмету іпотеки - трикімнатної квартири загальною площею 61,92 кв. м, житловою площею 36,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику. В ході здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем було встановлено, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки зареєстровано неповнолітнього сина боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 травня 2020 року від приватного виконавця на адресу стягувача надійшов лист про відмову у вчиненні дій щодо виведення предмету іпотеки на СЕТАМ з посиланням на порушення прав неповнолітнього сина боржника.
Заявник зазначає, що боржник самовільно без його згоди зареєструвала в предметі іпотеки свого неповнолітнього сина, який народився після укладення договору іпотеки. Вважає, що має місце зловживання боржником своїми правами та створення штучних перешкод для належного виконання рішення суду. Також вказує на те, що у боржника у власності є також інше нерухоме майно - 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Тому іпотечне майно не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Посилаючись на вказані обставини, просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Мукореза О.Л. в частині щодо не проведення опису іпотечного майна для його подальшої реалізації в виконавчому провадженні № 56543047, не проведення дій щодо визначення вартості майна боржника для його подальшої реалізації у виконавчому провадженні № 56543047, нездійснення дій по виведенню іпотечного майна на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через ДМ «Сетам» або іншу систему електронних торгів, діючу на час передачі майна), без отримання згоди від органу опіки та піклування.
Усунути порушення прав заявника шляхом зобов`язання приватного виконавця Мукореза О.Л. в рамках виконавчого провадження № 5643047: провести опис іпотечного майна боржника - ОСОБА_1 (трикімнатна квартира загальною площею 61,92 кв. м, житловою площею 36,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) для його подальшої реалізації у виконавчому провадженні № 56543047; визначити вартість вказаного майна для його подальшої реалізації; здійснити дії по виведенню вказаного іпотечного майна на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (через ДП «СЕТАМ» або іншу систему електронних торгів, діючу на час передачі майна), без отримання згоди від органу опіки та піклування.
Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 19 серпня 2020 року в задоволенні скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовив у зв`язку з її необгрунтованістю.
В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що посилання суду першої інстанції на ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту» бездомних осіб і безпритульних дітей» є необґрунтованими, оскільки при проведенні відповідних виконавчих дій таких, як опис майна боржника та визначення його вартості, права неповнолітнього сина боржника, як члена сім`ї власника квартири, не порушуються, а вказані виконавчі дії не є правочинами.
Вважає, що суд, вказавши на вимоги Порядку реалізації арештованого майна щодо того, що після визначення вартості майна виконавець готує пакет документів для реалізації майна, де повинна бути у т.ч. і копія дозволу органів опіки або піклування або відповідне рішення суду, вийшов за межі оскаржуваної бездіяльності та незаконно застосував цю норму для обґрунтування постановленої ухвали.
Вказує на те, що суд не встановив, які заходи вживав приватний виконавець для проведення опису та оцінки квартири, якщо не вживав - то чим обґрунтував свою бездіяльність, чи не знаходиться у причинному зв`язку відсутність дій приватного виконавця щод оцінки майна саме через відсутність його дій щодо попереднього опису цього майна. 
Судом не застосовані висновки Верховного суду, рішення Пленуму Верховного Суду України та рішення Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у аналогічних справах.
Вважає, що в даному випадку є сукупність обставин, які мають значення для правильного вирішення питання у справі та безпосередньо зобов`язують приватного виконавця примусово реалізувати предмет іпотеки без отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування - договір іпотеки, рішення суду, факт невиконання рішення суду боржником добровільно, наявність відкритого виконавчого провадження, незаконна реєстрація в предметі іпотеки неповнолітньої дитини, одностайна правова позиція вищих судових органів. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» адвоката Гапона О.Я., приватного виконавця Мукореза О.Л., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 26 лютого 2016 року стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку суму боргу по кредитному договору від 3 липня 2007 року - 26 204,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на дату розрахунку 571 723,03 грн.
На виконання вказаного рішення 13 квітня 2016 року видано виконавчий лист №591/8039/15-ц (а. с. 5).
06 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. відкрито виконавче провадження ВП № 56543047 з виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 6).
05 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0999/74/75171 від 03 липня 2007 року, а також додаткових угод до нього, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 61,92 кв.м, житловою площею - 36,7 кв.м (а. с. 7-9).
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований неповнолітній ОСОБА_2 (а.с.40).
Стосовно надання дозволу на реалізацію вказаного нерухомого майна, право користування яким має неповнолітній син боржника, приватний виконавець звертався до Служби у справах дітей Сумської міської ради та отримав відповідь, зі змісту якої вбачається, що для вирішення даного питання батькам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно звернутися до управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради та надати відповідні документи, які передбачені пунктами 66, 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 року № 866, та документальне підтвердження гарантування збереження права дітей на житло (а. с. 42).
12 березня 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з листом до приватного виконавця щодо негайного здійснення дій по виведенню іпотечного майна на реалізацію (провести опис майна, призначити експерта, визначити вартість майна та передати його на реалізацію через СЕТАМ), без отримання згоди від органу опіки та піклування (а. с. 11).
Листом № 1069 від 29 квітня 2020 року приватний виконавець Мукорез О.Л. повідомив стягувача, що в ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 . Управлінням Служба у справах дітей Сумської міської ради дозволу на продаж майна не надано. Тому у нього відсутні підстави для звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням дозволу органом опіки та піклування (а.с.12).
            Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Положеннями ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 ( далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону. 
Відмовляючи у задоволенні скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» суд першої інстанції виходив з того, що у приватного виконавця відсутні підстави для звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а тому скарга є необґрунтованою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.
Судом установлено, що приватний виконавець Мукорез О.Л. звернувся до Служби у справах дітей Сумської міської радиз приводу надання дозволу на реалізацію квартири, право користування якою має неповнолітня дитина, та отримав відповідь згідно якої дозволу на продаж нерухомого майна не було надано. Після чого приватний виконавець направив листа на адресу стягувача щодо неможливості звернути стягнення на іпотечне майно у зв`язку з ненаданням дозволу органом опіки та піклування.
Вказане свідчить, що приватний виконавець діяв відповідно до положень чинного законодавства, причини та умови, які ускладнюють виконання рішення, не пов`язані з діями приватного виконавця, тому суд першої інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль». 
Стосовно не проведення приватним виконавцем арешту та опису майна, колегія суддів зазначає, що відповідно до договору іпотеки від 05 липня 2007 року та додаткової угоди до нього, вказаний договір укладений з накладенням заборони відчуження нерухомого майна, що складає предмет іпотеки, та 11 липня 2007 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та Указу Президента України від 23 серпня 1998 року № 932/98 та у зв`язку з посвідченням цієї додаткової угоди була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , до припинення договору іпотеки. Отже, можливість відчуження зазначеного нерухомого майна, з метою запобігання якого також здійснюється арешт та опис майна боржника, до припинення договору іпотеки виключається. 
       Щодо непроведення оцінки іпотечного майна, слід зазначити наступне:
Визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника передбачені статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якої для складання звіту може залучатися суб`єкт оціночної діяльності. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.
       Тобто у зв`язку з неможливістю звернути стягнення на іпотечне майно через ненадання дозволу органом опіки та піклування, проведення, як опису майна, так і оцінки іпотечного майна на даний час є недоцільним та призведе до зайвих необгрунтованих витрат виконавчого провадження. 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення боржником норм законодавства і умов договору іпотеки щодо реєстрації у житловому приміщенні, яка є предметом іпотеки, неповнолітньої дитини, на правильність висновків судів не впливають, оскільки не належать до предмета оскарження у цій справі.
Твердження скаржника, що судом не було застосовано висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносин, є помилковими, оскільки в даній справі, рішення в якій переглядається, предметом судового розгляду є бездіяльність приватного виконавця, в той же час постанови Верховного Суду, на які посилається АТ «Райффайзен Банк Аваль», стосуються інших правовідносин, а саме спорів з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки.
З урахуванням  вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
       Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
    Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»   залишити без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 серпня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

       Головуючий                                                         Т.А. Левченко

Судді:                                                                О.І. Собина

                                                                       С.Г. Хвостик