П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/395/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
12 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Білої Л.М.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Платаш В.О.,
представника позивача: Бовкуна С.О.,
представника відповідача: Мазурок Ю.О.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року  у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2019 року, ФОП ОСОБА_1 , звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідача) з такими позовними вимогами:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001291304 від 05.02.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску №0001281304 від 05.02.2019.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 02.06.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що висновки перевірки про порушення абзацу 2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.1.1, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2 статті 177 ПК України внаслідок чого встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на 682870,3 грн, у тому числі: 2015 рік - 248026,5 грн, 2016 рік - 123152,0 грн, 2017 рік - 311691,8 грн та в наслідок чого нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподаткованого доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 143321,91 грн, в т.ч. за 2015 рік в сумі 63496,32 грн, за 2016 рік в сумі 22869,44 грн, за 2017 рік в сумі 56956,20 грн не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на підставі п. 77.1, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України та наказів від 13.11.2018 №742 та від 27.11.2018  №790 ГУ ДФС у Чернівецькій області, контролюючим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2015  по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 11.12.2018 №199/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 та встановлено порушення податкового законодавства.
В подальшому, за результатами перевірки, що була розпочата на підставі наказу від 02.01.2019  №4, посадовими особами ГУ було складено акт від 24.01.2019 року №11/24-13-3- 04-18/ НОМЕР_1 , на підставі яких обґрунтовано та правомірно прийнято оскаржувані рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача зазначено, що посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області не дотримано приписів податкового законодавства - складено акт перевірки, який ґрунтується на припущеннях, не додано жодного інформативного додатку до акту, та проігноровано вимоги Податкового кодексу України.
Вважає, що оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 ґрунтуються виключно на акті перевірки №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 , інформація та розрахунки в якому не відповідають дійсності, та не підтверджуються жодними документами.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований виконавчим комітетом Чернівецької міської ради як фізична особа-підприємець з 17.01.2001 за №0000032104 та взятий на облік в ГУ ДФС у Чернівецькій області; податкова адреса – АДРЕСА_1 ; код основного виду економічної діяльності (КВЕД) – 95.11 ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування.
В період з 11.01.2019 по 17.01.2019, на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №4 від 02.01.2019 та повідомлення "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки" від 02.01.2019 року №3, представниками відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного та іншого законодавство за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 24.01.2019 №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано такі порушення:
1) п. 177.2, пп. 177.4.1 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755 від 02.12.2010  (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на 682870,30 грн, у тому числі: 2015 року - 248026,50 грн, 2016 року - 123152,00 грн, 2017 року - 311691,80 грн, що призвело до порушення - абз. 2 п. 164.1 ст. 164, пп. 164.1.1, п. 164.1.3, п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України, внаслідок чого, донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 97853,18 грн, у тому числі: за 2015 рік - 32541,30 грн, за 2016 рік - 18711,36 грн, за 2017 року на 46600,52 грн.
2) п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010; пп. 2, пп. 6, пп. 8, пп. 9 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 - встановлено порушення порядку обліку ведення книги обліку доходів та витрат;
3) п. 16 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), з урахуванням змін, внесеним Законом №71-111 Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014, внаслідок чого донараховано до бюджету військовий збір у сумі 8187,45 грн, у тому числі: за 2015 рік в сумі 2744,8 грн, за 2016 рік в сумі 1559,28 грн, за 2017 рік в сумі 3883,38 грн;
4) абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями), не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподаткованого доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 143321,91 грн, в т.ч. за 2015 рік в сумі 63496,32 грн, за 2016 рік в сумі 22869,44 грн, за 2017 рік в сумі 56956,20 грн;
5) п. 44.6 п. 44.7 ст. 44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) - ненадання посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
У зв`язку із виявленням наведених вище порушень, на підставі акта перевірки від 24.01.2019 №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 ГУ ДФС 05.02.2019 прийнято наступні рішення:
- податкове повідомлення-рішення № 0001261304 від 05.02.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 97853,18 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 24463,30 грн, разом сума грошового зобов`язання становить – 122316,48 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0001271304 від 05.02.2019, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на 8187,45 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2046,86 грн, разом сума грошового зобов`язання становить – 10234,41 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0001301304 від 05.02.2019, згідно якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001291304 від 05.02.2019, якою відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вимагається сплатити недоїмку в сумі 143321,91 грн;
- Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 №0001281304 від 05.02.2019, яким за порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 43650,60 грн.
Також встановлено, що представником позивача подано до ГУ ДФС та ДФС України заперечення від 07.02.2019 року №032/2306 на акт перевірки, а також 19.02.2019  направлено до ДФС України скаргу №041/1494, якою оскаржував прийняті рішення.
Однак, рішенням ДФС України від 27.03.2019 №24476/6/99-99-11-05-02-25 про результати розгляду скарги від 19.02.2019 №041/1494 залишено без змін вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019 №Ф-0001291304 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 №0001281304 ГУ ДФС у Чернівецькій області, а скаргу від 19.02.2019  №041/1494 – без задоволення.
21.02.2019 представник позивача звернувся до відповідача із запитом від 21.02.2019 №048/14947 в якому вимагав у строк не пізніше п`яти робочих днів, з дня отримання цього запиту, направити інформацію та копії первинних документі, на підставі яких в акті перевірки від 24.01.2019 №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_1 віднесено на витрати отримані та неоплачені від ТОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" ТМЦ на суму 545830,20 грн.
У відповідь на запит представника позивача від 21.02.2019№048/14947 відповідач, згідно інформації викладеної в листі від 27.02.2019 №20/ЗПІ/24-13-13-04 "Про надання відповіді на запит" направив на адресу представника позивача копію акту перевірки від 24.01.2019 №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 .
28.02.2019 позивач звернувся до відповідача із запитом від 28.02.2019 №054/1494 в якому вимагав у строк не пізніше п`яти робочих днів, з дня отримання цього запиту, направити інформацію про перелік товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" на суму 545830,20 грн, за які, за твердженням перевіряючих, позивачем фактично не були понесені витрати, та зроблено висновок про заниження чистого оподатковуваного доходу.
У відповідь на запит представника позивача від 28.02.2019 №054/1494 відповідач листом від 06.03.2019 року №23/ЗПІ/24-13-13-04 "Про надання відповіді на запит" повідомив позивача, що ним до складу витрат, в порушення п. 177.2., пп. 177.4.1. п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI безпідставно віднесено витрати на придбання ТМЦ на загальну суму 545830,20 грн, у тому числі: 2015 року – 182986,50 грн, 2016 року – 103952,00 грн, 2017 року – 258891,80 грн.
Також судом досліджено наданий представником позивача Висновок економічної експертизи №684 від 01.08-07.10.2019 проведений судовим експертом СП "Західно-український експертно-консультативний центр" ОСОБА_2 (свідоцтво №1515 від 08.07.2011 року), яким встановлено, що задекларовані суми витрат, пов`язаних і здійсненням господарської діяльності самозайнятою особою ОСОБА_1 в період 2015-2017 років, які відображені у колонці 5 додатків Ф4 (2015 року) Ф2 (2016, 2017 роки) до податкових декларацій про майновий стан та доходи підтверджується документально в повному обсязі.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 05.02.2019 року №0001261304, №0001271304 та №0001301304 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання їх протиправними та скасування.
За наслідками розгляду вищевказаного позову, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі №824/578/19-а адміністративний позов задоволено частково, вирішено: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року №0001301304, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року, №0001261304, в частині збільшення суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 61292,86 грн. та в частині застосування штрафної санкції у сумі 15323,22 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року, №0001271304, в частині збільшення суми податкового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 5140,76 грн. та в частині застосування штрафних санкцій на суму 1285,19 грн. У задоволенні решта позовних вимог – відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суд 824/578/19-а від 11.03.2020 рішення Чернівецького окружного адміністративного суду 824/578/19-а від 24.12.2019 скасовано в частині відмови у задоволенні позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою постановлено: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року №0001261304, в частині збільшення суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 36560,32 грн та в частині застосування штрафної санкції у сумі 9140,08 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 №0001271304, в частині збільшення суми податкового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 3046,69 грн та в частині застосування штрафних санкцій на суму 761,67 грн. В решті рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.12.2019 залишив без змін.
Вважаючи протиправними винесені відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019  №Ф-0001291304 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 року №0001281304 ГУ ДФС у Чернівецькій області, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України зобов`язують платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до п.137.1 ст.137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
При цьому, п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Питання оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, урегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.
Відповідно до положень п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно з пп. "а" п.176.1 ст.176 ПК України, платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
За приписами п.177.5 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Згідно з п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Відповідно до пп.174.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Згідно з пп.174.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.
Таким чином, нормами ПК України визначено, що підставами для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.
Відповідно до п.200.1, 200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Як встановлено судом першої інстанції, у період з 11.01.2019 по 17.01.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, яка документована актом перевірки від 24.01.2019 №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 .
За даними та висновками акта перевірки від 24.01.2019 року №11/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 задекларовано показники чистого оподаткованого доходу у сумі 137040,00 грн, у тому числі за 2015 рік – 35040,00грн, за 2016 рік – 19200,00грн, за 2017 рік – 52800,00 грн, за даними перевірки встановлено, що перевіряємим суб`єктом господарювання отримано чистий дохід, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб всього у сумі 682870,30грн, у тому числі за 2015 рік – 248026,50 грн, за 2016 рік – 123152,00грн, за 2017 рік – 311691,80 грн. Розбіжність - 545803,20грн, у тому числі за 2015 рік – 182986,5 грн, за 2016 рік -103952,0 грн, за 2017 рік – 258891,8грн.
Перевіркою сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34% за 2015 рік в сумі 182986,5 грн, у розмірі 22% за 2016 рік -103952,0 грн, у розмірі 22% за 2017 рік – 258891,8 грн.
Згідно висновків вказаного акту, перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено наступні порушення вимог чинного законодавства:
- пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України, внаслідок чого встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на 682870,3 грн, у тому числі: 2015 рік - 248026,5 грн, 2016 рік - 123152,0 грн, 2017 рік - 311691,8 грн, що призвело до порушення абзацу 2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.1.1, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2 статті 177 ПК України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 97853,18 грн, у тому числі: за 2015 рік - 32541,3 грн, за 2016 рік - 18711,36 грн, за 2017 рік - 46600,52 грн;
- пункту 177.10 статті 177 ПК України, підпункту 2, підпункту 6, підпункту 8, підпункту 9 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 - встановлено порушення порядку ведення книги обліку доходів та витрат;
- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, внаслідок чого донараховано до бюджету військовий збір у сумі 8187,45 грн, в тому числі: 2015 рік - 2744,8 грн, 2016 рік - 1559,28 грн, 2017 рік - 3883,38 грн;
- абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI – не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподаткованого доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 143321,91 грн, в т.ч. за 2015 рік в сумі 63496,32 грн, за 2016 рік в сумі 22869,44 грн, за 2017 рік в сумі 56956,20 грн.;
- пункту 44.6, пункту 44,7 статті 44 ПК України, не надання посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
У зв`язку із виявленням наведених вище порушень, 05.02.2019 ГУ ДФС прийняті наступні рішення:
- податкове повідомлення-рішення №0001261304, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 97853,18 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 24463,30 грн, разом сума грошового зобов`язання становить – 122316,48 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0001271304, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на 8187,45 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 2046,86 грн, разом сума грошового зобов`язання становить – 10234,41 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0001301304, згідно якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510 грн.
Відповідно до п. 4 , п.5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та які забезпечують себе роботою самостійно.
Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до п. 3 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Виходячи із вищенаведеного, перевіркою встановлено, що на порушення абз.1 п.2 ч1 ст.7, п. 2 ст. 9 Закону №2464-VI – не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподаткованого доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 143321,91 грн, в т.ч. за 2015 рік в сумі 63496,32 грн, за 2016 рік в сумі 22869,44 грн, за 2017 рік в сумі 56956,20 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
На виконання вищевказаних норм та у зв`язку із тим, що перевіркою встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на 682870,3 грн, у тому числі: 2015 рік - 248026,5 грн, 2016 рік - 123152,0 грн, 2017 рік - 311691,8 грн, внаслідок чого збільшено позивачу суми грошового зобов`язання за платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001291304 від 05.02.2019, якою вимагалось сплатити недоїмку в сумі 143321,91 грн.
В подальшому, зв`язку із своєчасним ненарахуванння позивачем єдиного внеску, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 року №0001281304, яким за порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 цього ж Закону до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 43650,60 грн.
Також з матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2019 року №0001271304, №0001261304 та №0001301304.
Водночас слід зазначити, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі 824/578/19-а позов вищевказаний позов задоволено частково, вирішено: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року, №0001301304, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 510 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року, №0001261304, в частині збільшення суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 61292,86 грн. та в частині застосування штрафної санкції у сумі 15323,22 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року, №0001271304, в частині збільшення суми податкового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 5140,76 грн та в частині застосування штрафних санкцій на суму 1285,19 грн. У задоволенні решта позовних вимог – відмовлено.
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 11.03.2020 рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/578/19-а від 24.12.2019 скасував в частині відмови у задоволенні позову та прийняв в цій частині нову постанову, якою постановлено: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 №0001261304, в частині збільшення суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 36560,32 грн та в частині застосування штрафної санкції у сумі 9140,08 грн; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 №0001271304, в частині збільшення суми податкового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 3046,69 грн та в частині застосування штрафних санкцій на суму 761,67 грн. В решті рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.12.2019 залишив без змін.
З урахуванням вимог, ч. 4 ст. 78 КАС України та  обставини справи, встановлені рішенням  Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного від 11.03.2020 у адміністративній справі 824/578/19-а щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0001261304 від 05.02.2019, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 97853,18 грн, у тому числі: за 2015 рік - 32541,3 грн, за 2016 рік - 18711,36 грн, за 2017 рік - 46600,52 грн  та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 24463,30 грн., колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача належних доказів, які підтверджують його позицію щодо правомірності оскаржуваних рішень.
Судова колегія зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Пункт 2 ч. 3 ст. 44 КАС України встановлює, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно Висновку економічної експертизи №684 від 01.08-07.10.2019 проведеного судовим експертом СП "Західно-український експертно-консультативний центр" ОСОБА_2 (свідоцтво №1515 від 08.07.2011 року), встановлено, що задекларовані суми витрат, пов`язаних і здійсненням господарської діяльності самозайнятою особою ОСОБА_1 в період 2015-2017 років, які відображені у колонці 5 додатків Ф4 (2015 року) Ф2 (2016, 2017 роки) до податкових декларацій про майновий стан та доходи підтверджується документально в повному обсязі.
Отже, висновки перевірки про порушення абзацу 2 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.1.1, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2 статті 177 ПК України внаслідок чого встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на 682870,3 грн, у тому числі: 2015 рік - 248026,5 грн, 2016 рік - 123152,0 грн, 2017 рік - 311691,8 грн та в наслідок чого нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподаткованого доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 143321,91 грн, в т.ч. за 2015 рік в сумі 63496,32 грн, за 2016 рік в сумі 22869,44 грн, за 2017 рік в сумі 56956,20 грн не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо  визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001291304 від 05.02.2019, і як наслідок, щодо відсутності правових підстав для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2019 №0001281304, яким за порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 цього ж Закону до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 43650,60 грн., а також щодо визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску №0001281304 від 05.02.2019.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  20 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Капустинський М.М.