П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1184/20-а                               Головуючий у 1-й інстанції:  Крапівницька Н. Л. 
Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

05 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області Депатраменту патрульної поліції  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  08 червня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області про  стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
В березні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просив:
-стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018  в сумі 4847,90 грн.;
-стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 по 30.10.2017  включно в сумі 3005, 00 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2020 року позов задоволено:
-стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018  включно в сумі 4847,90 грн.;
-стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016  по 30.10.2017   включно в сумі 3005 грн. (три тисячі п`ять гривень).
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 19.02.2016  проходить службу в поліції 4 роти батальйону УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.
У період з 19.02.2016 по 31.01.2018  позивач, перебуваючи на службі відпрацював 116 нічних змін, з урахуванням відпусток, лікарняних та вихідних днів, однак   доплата за службу в нічний час останньому не виплачувалась. 
Крім того, ОСОБА_1 в період з 19.02.2016 по 30.10.2017 не отримував індексації грошового забезпечення. 
Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення у спосіб, який просить позивач.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Визначаючись щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час колегія суддів вказує на таке.
Частиною 1, 2 статті 94 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
При цьому, підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" та Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Так, пунктом 5 розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За змістом пункту 11 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
У пункті 11 розділу ІІ Порядку №260 закріплено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 за період з 19.02.2016 по 31.01.2018 залучався УПП у Вінницькій області до служби у нічний час 116  разів.
Згідно розрахунків наданих позивачем до суду першої інстанції, виходячи із посадового окладу 2470 грн. останньому повинна бути виплачена доплата за службу в нічний час за період з 19.02.2016 року по 31.01.2018 року у загальній сумі 4847,90 грн.  
В свою чергу, апелянт не погодився з таким розрахунком та зазначив, що згідно Наказу №260 годинна ставка за службу в нічний час обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейським службових обов`язків в період з 22 по 06 годину. При цьому, поліцейським, які несуть службу в нічний час надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин, яка не включається в службовий час. Відтак стягненню на користь позивача за службу в нічний час підлягає з розрахунку не з 8, а з 6 годин. 
В той же час відповідач, не погоджуючись з розрахунком доплати за службу в нічний час, власного розрахунку, який на думку останнього є вірним, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надав.  
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня довідка обліку несення поліцейським- ОСОБА_1 служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до  Порядку №260. 
Поряд з цим, згідно інформації Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області оформленої листом від 27.02.2020 №09зі/41/21/02-2020, наданої на запит позивача, графіки нарядів та чергувань, а також довідки обліку несення служби в нічний час-відсутні, служба в нічний час обраховувалась відповідно до розстановки сил та засобів відповідної роти, яка заступала у нічне чергування, однак надати їх не являється можливим, оскільки дана інформація стосується не лише ОСОБА_1 , а повністю усієї роти, що заступала на чергування. 
Отже зважаючи на те, що під час розгляду справи встановлено порушення Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області права позивача на отримання доплати за роботу в нічний час, однак за відсутності відомостей про кількість годин несення такої служби, у суду відсутня можливість визначити правильність розрахунку здійсненого позивачем, колегія суддів вважає, що в даному випадку, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, доцільно вийти за межі позовних вимог та захистити право ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити останньому доплату за службу в нічний час за період з 19.02.2020 по 31.01.2018. 
Відносно позовної вимоги про стягнення індексації за період з 19.02.2016 по 30.10.2017, колегія суддів вказує на наступне.  
Пунктом 4 ч.10 ст.62 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 94 вказаного Закону, яка регулює питання грошового забезпечення поліцейських, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Ч. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" унормовано, що  індексація грошових доходів населення-встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації-це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
У частині 5 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" закріплено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За змістом ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Частинами 1 та 2 ст.5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"   підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
За правилами ч.2 ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078).
Згідно п. 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р.-місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).
Відповідно до п. 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
У вказаній справі Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Аналіз вищезазначених правових норм дає суду підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.  
Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності у відповідача обов`язку  виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення в спірний період.
Стосовно доводів відповідача про те, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, є помилковими, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 16 липня 2020 року у справі № 2140/1763/18 (адміністративне провадження                                       № К/9901/12469/19).
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що  розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходить службу та який виплачував йому грошове забезпечення за спірний період. І саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».
Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
Отже,  зважаючи на те, що повноваження відносно обрахунку індексації у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, то колегія  суддів приходить до висновку, що належним способом захисту права позивача в цій частині позовних вимог, буде зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України здійснити розрахунок та виплату індексації позивачу за період з 19.02.2016  по 30.10.2017.  
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повноваження адміністративного суду визначені у ст. 245 КАС України, п. 4 ч. 2 якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Аналіз зазначеної правової норми  свідчить про те, що зобов`язанню суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, має передувати визнання дій чи бездіяльності останнього протиправними. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що порушене право ОСОБА_1 буде захищене в повному обсязі, шляхом прийняття судового рішення про визнання бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації  та доплати за службу в нічний час протиправною та зобов`язання виплатити такі кошти. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі  встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
У силу п.2 ч.1 ст.315  КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 242, 243, 245, 250, 304, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області Депатраменту патрульної поліції задовольнити  частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення заборгованості скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018 та індексації грошового забезпечення за  період з 19.02.2016 по 30.10.2017.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1  доплату за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018, відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260. 
Зобов`язати Департаменту патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.02.2016 по 30.10.2017.
В решті позову відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.