КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №361/6584/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/12330/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
10 грудня 2020 року                                                   місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Гуля В.В., 
Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки ( пені )за прострочення сплати аліментів,
В С Т А Н О В И В :
03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названими позовом, де, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь неустойку 
( пеню ) за прострочення сплати аліментів у сумі 86 884,90 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 500 грн на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття. 
Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач не сплачував визначений судом розмір аліментів, виник борг по сплаті аліментів на утримання дітей у розмірі 86 884,90 грн.
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку ( пеню ) за прострочення сплати аліментів в сумі 86 884,90 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 868,85 грн.
На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року відмовлено.
Не погоджуючись із заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони перебували у шлюбі в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 3, 4 ).
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2 500 грн на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття ( а.с. 5-6 ).
Згідно довідок розрахунків, виданих другим відділом ДВС міста Хмельницький, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей за період з січня 2016 року по серпень 2018 року, станом на 01 вересня 2018 року, становить 86 884,90 грн ( а.с. 7-8 ).
Відповідно до статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Неустойка ( пеня ) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. 
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку ( пеню ) за прострочення сплати аліментів в сумі 86 884,90 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 868,85 грн ( а.с. 37-41 ).
При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, правильно встановив, що зобов`язання зі сплати аліментів відповідачем належним чином не виконувалось, що підтверджується матеріалами справи, а тому дійшов обґрунтованого   висновку про необхідність стягнення пені з відповідача.
Пеня, на переконання апеляційного суду, за вказаний період складає      336 60516 грн. (( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 699 + ( 2 500 х 2 -  400 х 2 ) х 1 : 100 х 669 + ( 2 500 х 2 - 500 х 2 ) х 1 : 100 х 638 + ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 607 + ( 2 500 х 2 - 450 х 2 ) х 1 : 100 х 579 + ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 548 + ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 518 + ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 487  + ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 457 + ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 426 +         ( 2 500 х 2 - 400 х 2 ) х 1 : 100 х 395 +  ( 2 500 х 2 - 501,51 х 2 ) х 1 : 100 х 365 +   ( 2 500 х 2 -  501,51 х 2) х 1 : 100 х334 + ( 2 500 х 2 - 501,51 х 2 ) х 1 : 100 х 304 + ( 2 500 х 2 - 501,51 х 2 ) х 1 : 100 х 273 + ( 2 500 х 2 - 501,51 х 2 ) х 1 : 100 х 242 + ( 2 500 х 2 - 2 500 х 2 ) х 1 : 100 х 214 + ( 2 500 х 2 - 500 х 2 ) х 1 : 100 х 184 + ( 2 500 х 2 - 500 х 2 ) х 1 : 100 х 153 + ( 2 500 х 2 - 1 000 х 2 ) х 1 : 100 х 123 + ( 2 500 х 2 ) х 1 : 100 х 92 + ( 2 500 х 2 ) х 1 : 100 х 61 )).
Також, з точки зору апеляційного суду, місцевим судом правильно визначено загальну суму пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць та враховано положення частини першої статті 196 СК України, відповідно якої пеня не може бути більшою 100 відсотків заборгованості, тобто 86 884,90 грн.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.  196 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення про задоволення позовних вимог.
А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема ст. 196 СК України, ст.ст. 76-81, 263 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.
Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що прострочена заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку з тим, що йому не було відомо про існування судового рішення про стягнення аліментів, про яке дізнався лише 13 травня 2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються довідками розрахунками, наявними в матеріалах справи, відповідно до яких апелянт частково сплачував аліменти ще з 2016 року.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомляв його про розгляд даної справи, що позбавило його можливості надати свої заперечення. 
Однак, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово надсилав повідомлення апелянту на його адресу, яка наявна в матеріалах справи, зокрема, зазначена ним в апеляційній скарзі.
Надані суду першої та апеляційної інстанції квитанції та розрахунки заборгованості зі сплати аліментів  ( а.с. 60-66, 119, 120 ), на переконання апеляційного суду, не свідчать про обґрунтованість заявлених апеляційних вимог, оскільки вони не спростовують викладені відомості в розрахунках заборгованості зі сплати аліментів від 21 вересня 2018 року ( а.с. 7, 8 ), які суд другої інстанції відносить до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України щодо встановлених обставин.
При цьому, сплата заборгованості апелянтом пізніше строку виконання зобов`язання та ухвалення рішення судом, на переконання апеляційного суду, також не є правовою підставою для зміни чи скасування рішення місцевого суду.
Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.
Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.
Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки 
( пені ) за прострочення сплати аліментів - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                                А.С. Сержанюк
Судді:                                                                          В.В. Гуль
                                                                                     Є.М. Суханова