ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.001073 пров. № А/857/9867/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,
представник позивача: Поперецький О.В.
представник відповідача-1 : Марщівська І.П.
представник відповідача-2 : не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду м. Львова від 14 липня 2020 року у справі №  1.380.2019.001073 за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,
суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 
час ухвалення рішення – 12 год. 49 хв,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 14.07.2020

                                               В С Т А Н О В И В :

Фізична особа ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 07.03.2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Залізничного відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області з вимогою визнати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 53718322 від 26.06.2018 в сумі 144 376,56 грн. такою, що не підлягає виконанню, а також повернути безпідставно стягнутий на виконання цієї постанови виконавчий збір в сумі 36 000 грн..
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про стягнення виконавчого збору від 26.06.2018 в сумі 144376,56 грн. винесена держаним виконавцем Залізничного відділу ДВС міста Львів Головного ТУЮ у Львівській області Марщівською І.П. у виконавчому провадженні №53718322 по примусовому виконанні виконавчого листа Залізничного районного суду міста Львова у справі №161/6131/16-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАБ КБ «Укрсиббанк» 55710,50 дол.США, що в еквіваленті становить 1403955,13 грн. боргу по кредитному договору та процентах, 18474,02 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 21336,44 грн. судового збору, а всього 1 443 765,59 грн.. Виконавче провадження з примусового виконання рішення у справі №161/6131/16-ц завершене 26.06.2018 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ПАТ КБ «Укрсиббанк» за його ж заявою. Позивач зазначає, що 14.01.2019 Залізничний районний суд міста Львова задовольнив його заяву про перегляд заочного рішення та постановив ухвалу, якою скасував заочне рішення від 19.12.2016, яке було підставою для видачі виконавчого листа №161/6131/16-ц від 19.12.2016. 
Вказана ухвала від 14.01.2019 вручена державному виконавцю 14.02.2019 разом із заявою про скасування постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, завершення виконавчого провадження та повернення стягнутих коштів. Відповідач листом від 22.01.2019 відмовив у вчиненні таких дій, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020  адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано постанову державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №53718322 від 26.06.2018 про стягнення з ОСОБА_1  виконавчого збору в сумі 144 376,56 грн..
Зобов`язано Залізничний відділ Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: 79000, Львівська область, місто Львів, вул. Городоцька, буд. 299, ідентифікаційний код 35009206) сформувати подання про повернення ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП   НОМЕР_1 ) з державного бюджету виконавчого збору в сумі 144 376 грн. (сто сорок чотири тисячі триста сімдесят шість) гривень 56 коп.. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: 79000, Львівська область, місто Львів, вул. Городоцька, буд. 299, ідентифікаційний код 35009206) на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП   НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп..

З висновками суду першої інстанції не погодився Залізничний відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Залізничний районний суд м. Львова 19.12.2016 прийняв заочне рішення № 161/6131/16-ц, яким повністю задовольнив позов публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , стягнув 1 443 765,59 грн. (55 710,50 дол. США, що в еквіваленті становить 1 403 955,13 грн. боргу по кредитному договору та процентах, 18 474,02 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту) (том 1 а.с. 46-47). Згідно відмітки на цьому рішенні суду, таке набрало законної сили 13.03.2017, а 14.03.2017 на його примусове виконання видано виконавчий лист (том 1 а.с. 48).
10.04.2017 державний виконавець Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області прийняв постанову ВП № 53718322 про відкриття виконавчого провадження.
Державний виконавець Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області на підставі пункту першого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 26.06.2018 прийняв постанову ВП № 53718322 про повернення виконавчого документа стягувачу за заявою стягувача ПАТ «Укрсиббанк» про повернення виконавчого документа стягувачу (том 1 а.с. 49).
26.06.2018, державним виконавцем прийнято постанову ВП №53718322 про стягнення виконавчого збору, що становив 144376,56 грн..
30.07.2018 державним виконавцем Залізничного ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області прийнято постанову ВП № 56874076 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП №53718322 від 26.06.2018 (том. 1 а.с. 181,183).
13.11.2018 державний виконавець прийняв постанову ВП № 56874076 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (том 1 а.с. 187-188).
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Залізничний районний суд міста Львова 14.01.2019 прийняв ухвалу №161/6131/16-ц, якою поновив строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та скасував заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19.12.2016 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (том 1 а.с. 192).
Вказані обставини стали підставою звернення позивача в особі уповноваженого представника 14.02.2019 з заявою до Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області із заявою. У вказаній  заяві повідомлено про скасування Залізничним районним судом міста Львова заочного рішення від 19.12.2016, та визначена вимога про скасування постанови ВП №53718322 від 26.06.2018 про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат виконавчого збору. 
На зазначену заяву державний виконавець скерував адвокату позивача лист №4865,  та повідомив про відсутність підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження або постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, повернення стягнутих коштів. В листі акцентовано, що постанова про відкриття виконавчого провадження №56874076 не скасована та така сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась (том 1 а.с. 179). 
31.10.2019 державний виконавець прийняв постанову ВП №56874076 про закінчення виконавчого провадження, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчив виконавче провадження з примусового виконання постанови №53718322 від 26.06.2018 у зв`язку із повним перерахуванням суми виконавчого збору 144 376,56 грн. в дохід держави (том 1 а.с. 178).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що в межах виконавчого провадження ВП № 53718322 з боржника ОСОБА_1 кошти чи інше майно на користь стягувача не стягувалися (том 2 а.с.61), а 14.01.2019 Залізничний районний суд міста Львова скасував заочне рішення №161/6131/16-ц від 19.12.2016, на примусове виконання якого відкрите ВП № 53718322.
Суд першої інстанції врахував правові висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18) висловила правову позицію, відповідно до якої при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. При цьому, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення. 
Оскільки виконавчий документ, що перебував на виконанні в ВП №53718322, видано на підставі рішення суду, що надалі було скасоване, а в межах цього виконавчого провадження з ОСОБА_1 коштів чи майна на користь стягувача не стягувалися, суд першої інстанції  дійшов висновку про відсутність підстав для сплати боржником виконавчого збору в сумі 144 376,56 грн..

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до норм частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (частини друга, четверта статті 27 Закону №1404-VІІІ).
Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» ; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону №1404-VІІІ).
Підстави для закінчення виконавчого провадження наведені в статті 39 Закону №1404-VІІІ. Так, відповідно до пункту 9 частини цієї статті виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів встановлена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів. Цей Порядок розроблений на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 (далі Порядок №787).
Відповідно до пункту 5 глави I Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Оскільки виконавчий документ, що перебував на виконанні в ВП №53718322, видано на підставі рішення суду, що надалі було скасоване, а в межах цього виконавчого провадження з ОСОБА_1  кошти чи майно на користь стягувача не стягувалися, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для сплати боржником виконавчого збору в сумі 144376,56 грн.. А єдиним ефективним способом захисту прав позивача за обставин цієї справи є скасування постанови державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №53718322 від 26.06.2018 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 144 376,56 грн.. зобов`язання Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформувати подання про повернення ОСОБА_1  з державного бюджету виконавчого збору в сумі 144 376 грн. (сто сорок чотири тисячі триста сімдесят шість) гривень 56 коп..

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись  ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду м. Львова від 14 липня 2020 року у справі №  1.380.2019.001073 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ї прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення – протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.