ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 грудня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №591/7612/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/2077/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі –  приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович, державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2020 року, ухвалене у складі судді Клименко А.Я., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 27 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича (далі – приватний виконавець Закорко В.В.), державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі – АТ «Альфа-Банк») про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту проведення електронних торгів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 березня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 1801/0308/71-050, відповідно до умов якого позивачка отримала 35 000 дол. США. В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором між позивачкою та ВАТ «Сведбанк» був укладений іпотечний договір № 1801/0308/71-050-Z-1, відповідно до якого вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно умов кредитного договору позивачка отримала кошти для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Тростянецький районний суд Сумської області рішенням від 11 червня 2015 року у справі № 588/1722/14-ц стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 352 493 грн 86 коп. та судові витрати в сумі 3524 грн 93 коп.
Приватним виконавцем Закорком В.В. з метою виконання вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження № 56839532. Після оцінки нерухомого майна приватний виконавець звернувся до ДП «СЕТАМ» із заявкою про реалізацію арештованого майна, а саме вказаної вище квартири. 11 січня 2019 року за результатами проведення електронних торгів переможцем став ОСОБА_2 28 січня 2019 року приватний виконавець Закорко В.В. склав акт про реалізацію нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
Вважає дії приватного виконавця Закорка В.В. та ДП «СЕТАМ» щодо примусового вилучення квартири шляхом реалізації на прилюдних торгах незаконними, оскільки на час реалізації майна діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а вказана квартира є предметом іпотеки, її площе не перевищує 140 кв. м, слугує місцем її постійного проживання, вона не має іншого нерухомого житлового майна та не надавала жодної згоди на вилучення квартири.
Посилаючись на вказані обставини, просить визнати електронні торги за лотом № 321168 з реалізації квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,7 кв. м, які були оформлені протоколом № 381729 про проведення електронних торгів –недійсними; скасувати протокол електронних торгів № 381729 від 11 січня 2019 року, виданий ДП «СЕТАМ» за результатами цих торгів; скасувати акт приватного виконавця Закорка В.В. про реалізацію на електронних торгах нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 28 січня 2019 року.
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 17 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав електронні торги за лотом № 321168 з реалізації квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,7 кв. м, які були оформлені протоколом № 381729 про проведення електронних торгів - недійсними.
Скасував протокол електронних торгів № 381729 від 11 січня 2019 року, виданий ДП «СЕТАМ», за результатами цих торгів.
Скасував акт приватного виконавця  Закорка В.В.  про реалізацію на електронних торгах нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 28 січня 2019 року.
В апеляційній скарзі приватний виконавець Закорко В.В., посилаючись на те, що судом неповно було встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, просить скасувати рішення та закрити провадження у справі. Стягнути з позивачки судові витрати.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , не можна вважати єдиним житлом ОСОБА_1 , оскільки у позичальника у власності знаходиться інше майно, а саме 1/4 будинку одноповерхового з чотирьох житлових кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Також згідно довідки Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону ОСОБА_1 регулярно перетинає кордон та не знаходиться за місцем проживання. 
Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду скасувати повністю.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Верем`юка Д.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує на те, що 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_3 , на яку посилається апелянт, вибула з власності позивачки у 2015 році.
Від ДП «СЕТАМ» надійшов відзив, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення приватного виконавця  Закорка В.В., представника позивачки адвоката Верем`юка Д.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що квартира, яка була реалізована на електронних торгах підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому її реалізація відбулася з порушенням встановленого мораторію і укладені за результатами торгів угоди не відповідають вимогам закону. Крім того, суд врахував, що процедура та результати електронних торгів в момент звернення до суду перебували на стадії судового оскарження, яке почалося в межах строку позовної давності; незначний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, значення для позивача питання, яке вирішується судом, а саме реалізація квартири, яка є єдиним місцем проживання та дійшов висновку про поновлення строку позовної давності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1801/0308/71-050, за умовами якого остання отримала 35 000 дол. США для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу між нею та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с. 11-17, т. 1). Також його умовами було передбачено, що забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за вказаним договором виступає іпотека об`єкта нерухомості, що придбавається позичальником за договором купівлі-продажу.
25 березня 2008 року позивачка придбала вказану квартиру (а. с. 20, т. 1).
Також 25 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 1801/0308/71-050-Z-1, відповідно до умов якого позивачка на забезпечення основого зобов`язання передала в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 18, т. 1). 
25 травня 2012 року між ПАТ «сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. У подальшому, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вказаних угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1801/0308/71-050 від 25 березня 2008 року, який було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк». 
У зв`язку з неналежним виконанням позивачкою зобов`язань за кредитним договором Тростянецький районний суд Сумської області рішенням від 11 червня 2015 року по справі № 588/1722/14-ц позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задовольнив: стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 352 493 грн 86 коп. та судові витрати в сумі 3524 грн 93 коп. (а. с. 19, т.1).
24 липня 2018 року приватним виконавцем Закорком В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56839532 по виконанню виконавчого листа № 588/1722/14-ц, виданого 29 вересня 2015 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 352 493 грн 86 коп. та судових витрат в сумі 3524 грн 93 коп. (а. с. 21, т. 1).
27 серпня 2018 року вказаним приватним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 56839532, а саме трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а 30 серпня 2018 року - постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 56839532, та згідно висновку про вартість майна, складеного СПД ФОП ОСОБА_8 ринкова вартість вказаної квартири складала 418 130 грн 00 коп. (а. с. 22-25, т. 1).
25 вересня 2018 року приватний виконавець Закорко В.В. звернувся до ДП «СЕТАМ» із заявкою на реалізацію арештованого приватним виконавцем майна (а. с. 93-95).
Згідно протоколу № 365339 проведення електронних торгів від 29 жовтня 2018 року по лоту № 305344 торги з реалізації квартири за адресою : АДРЕСА_2 не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (а. с. 97, т. 1).
Відповідно до протоколу № 372863 проведення електронних торгів від 29 листопада 2018 року по лоту № 312239 торги з реалізації вказаної квартири не відбулися через ненадходження від жодного учасника цінової пропозиції (а. с. 98, т. 1).
Згідно протоколу № 381729 проведення електронних торгів від 11 січня 2019 року по лоту № 321168 торги з реалізації даної квартири відбулися. Переміг учасник № 4 з ціновою пропозицією 292 691 грн 00 коп. (а. с. 99-100 , т. 1).
28 січня 2019 року приватним виконавцем Закорком В.В. складено акт про реалізацію на електронних торгах нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відповідно до якого переможцем електронних торгів є ОСОБА_2 ; акт видано на підставі протоколу проведення електронних прилюдних торгів № 381729 від 11 січня 2019 року (а. с. 28, т. 1).
В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В., ДП «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту проведення електронних торгів, з підстав недотримання процедури проведення електронних торгів, встановленої Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року за №2831/5, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку».
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 22 листопада 2019 року у справі № 591/1291/19 в задоволенні позову відмовив у зв`язку з необгрунтованістю (а. с. 124-128, т. 1).
Сумський апеляційний суд постановою від 28 січня 2020 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 листопада 2019 року залишив без змін (а. с. 181-184, т. 1).
В даній справі апеляційний суд встановив обставини того, що проведення електронних торгів по реалізації квартири АДРЕСА_1 , відбулося з дотриманням процедури їх проведення та без порушення норм Закону України «Про виконавче провадження».
В силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.
Підставою звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначає порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Згідно ч. 2 ст. 4 ЦК України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. 
Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.
Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Зазначений Закон унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.
Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.
Зі змісту статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» убачається, що необхідною умовою застосування цього Закону є, зокрема, те що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.
В доводах апеляційної скарги приватний виконавець Закорко В.В. зазначає, що у власності позивачки перебуває 1/4 частина будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а тому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 не можна вважати єдиним житлом ОСОБА_1 , на підтвердження чого надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, який було сформовано ним 24 липня 2018 року (а. с. 8-11, т. 2).
Проте, представником ОСОБА_1 – адвокатом Верем`юком Д.О. в спростування вказаних доводів апеляційному суду була надана копія договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 07 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що діє від свого імені особисто та від імені ОСОБА_1 , передали у власність ОСОБА_9 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських, побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 , договір посвідчено 07 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник З.Д. (а. с. 55) та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно якого вбачається, що 07 жовтня 2015 року була проведена державна реєстрація права власності вказаних 3/4 частин будинку за ОСОБА_9 (а. с. 57-58, т. 2). 
Отже вбачається, що 07 жовтня 2015 року належна позивачці частка вказаного будинку була відчужена нею ОСОБА_9 , але в реєстрі прав власності не було погашено запис про право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину вказаного будинку, у зв`язку з чим Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 в частині належності їй на праві власності 1/4 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , є помилковою і не відповідає дійсності. 
Тобто після продажу 07 жовтня 2015 року своєї частини житлового будинку, у власності позивачки залишилась лише квартира АДРЕСА_1 . Після придбання квартири 04 червня 2008 року позивачка зареєструвала в ній місце свого проживання, що підтверджується копією її паспорта на а. с. 10. Докази наявності у неї на праві власності іншого нерухомого житлового майна або іншого постійного місця проживання в матеріалах справи відсутні. 
Тому з врахуванням наведених обставин, під час дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» спірна квартира без згоди ОСОБА_1 не підлягала примусовій реалізації. При цьому, як встановлено судом першої інстанції, остання такої згоди не давала.
Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що реалізація вказаної квартири відбулася з порушенням встановленого статтею 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого яке забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторію, а відтак наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України, для визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна, оскільки укладена за результатами торгів угода не відповідає вимогам закону. 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачка регулярно перетинає кордон України та не знаходиться за місцем свого проживання висновків суду не спростовують, оскільки належних та допустимих доказів наявності в неї іншого постійного місця проживання суду не надано.
Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування  рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм  матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2020 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 грудня 2020 року.

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко 

       Судді:                                                                        О.Ю. Кононенко

                                               О.І. Собина