ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №727/5786/17
адміністративне провадження №К/9901/6741/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Тацій Л.В., Чиркіна С.М.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від             12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Ватаманюка Р.В. (головуючий), суддів: Сторчака В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М. у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ в Чернівецькій області) про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку і зобов`язання здійснити перерахунок грошового утримання, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення 
1.2 - зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 6 жовтня 2016 року.
2. Шевченківський районний суду м. Чернівці постановою від 8 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови (листи №№15538/16, 15582/05 від 20 грудня 2016 року) у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .
Зобов`язав ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 5 грудня 2016 року.
2.1 Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є протиправним, тому порушені права позивача підлягають відновленню.
3. Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 12 грудня 2017 року, скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову. 
3.1 Приймаючи постанову суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріальна допомога на оздоровлення, не входить до складу суддівської винагороди, тому й не повинна братись до уваги при обчисленні щомісячного грошового утримання суддів у відставці.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено що:
4.1 22 вересня 2016 року постановою Верховної Ради України №1600-УІІІ позивач звільнений з посади судді Шевченківського районного суду м. Чернівці у відставку. 
4.2 Згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області від 7 листопада 2016 року №106 та від 1 грудня       2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці включена і матеріальна допомога на оздоровлення.
4.3 Позивач є суддею у відставці і йому відповідачем нараховано та виплачується довічне грошове утримання без врахування отриманої в 2016 році матеріальної допомоги на оздоровлення.
4.4 2 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, у якій просив врахувати виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення, додавши довідку про заробітну плату, у якій зазначено суму отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення в 2016 році.
4.5 Відповідач довічне грошове утримання перерахував позивачу з 1 січня 2017 року без врахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відмовивши в проведенні такого перерахунку у зв`язку з тим, що допомога на оздоровлення відповідно до статті 133 Закону України від 7 липня 2010 року №245З-VI "Про судоустрій та статус суддів" (далі - Закон №245З-VI) не входить до складу суддівської винагороди, про що надав відповідь від 20 грудня 2016 року №15538/16. Свою відмову відповідач мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до статті 133 Закону №2453-VI не враховується в суддівську винагороду, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив зокрема, що матеріальна допомога на оздоровлення має бути врахована при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 
6. ГУ ПФУ в Чернівецькій області подало відзив на касаційну скаргу. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
8. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.
10. При цьому в Рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).
11. Статтею 141 Закону №2453-VI (у редакції, що діяла на час звільнення позивача у відставку) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
12. Відповідно до статті 133 Закону №2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
13. Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України від 2 червня         2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року та діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного утримання.
14. Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.
15. За такого правового регулювання матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
16. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від       9 листопада 2018 року у справі №730/567/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №332/1580/17.
17. З приводу посилань позивача на положення статті 41 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цієї норми можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним  законом, а саме, Законом України «Про судоустрій та статус суддів».
18. Отже, за наведених вище обставин, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
19. За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні апеляційним судом рішення, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              Л.В. Тацій
                                                                                                              С.М. Чиркін